Справа № 541/4670/24
Суддя: Третяк О. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/4670/24
Номер провадження 2-а/541/4/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участі секретаря Непокупної Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 05.12.2024.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2024 працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було вручено постанову №998 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП. Вважає постанову незаконною та такою, яка підлягає скасуванню. Вважає, що не повинен нести відповідальність, оскільки умислу в діях не було, як і недбалості. У зв`язку з тим, що йому під час евакуації довелося виїхати до АДРЕСА_1 , він не встиг взяти документи, серед яких був і військовий квиток. Так як він є особою з ІІ групою інвалідності, то звільнений від сплати судового збору. Про розгляд справи він не був сповіщений, а тому не був ознайомлений з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. При розгляді справи не був присутнім.

У зв`язку з чим просить суд скасувати постанову № 988 від 05.12.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 211 КУпАП, а справу закрити.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.01.2025 відкрито провадження у даній справі, поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із наведених в адміністративному позові підстав та просив позов задовольнити. Просив закрити провадження в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Додатково пояснив, що він виїхав під час евакуації з м. Краматорськ Донецької області, де постійно проживав, до м. Миргород Полтавської області. 28 серпня 2023 року позивач був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в м. Миргород Полтавської області. Під час співбесіди з працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 при проходженні військово-лікарської комісії повідомив, що військовий квиток залишився в м. Краматорськ, так як не знав, що він потрібен. Підтвердив, що в протоколі про адміністративне правопорушення №998 від 28.11.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП в графі ознайомлення з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також в графі повідомлення про розгляд справи в приміщенні № 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 год. 00 хв. 05.12.2024 стоять його підписи.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив відмовити в задоволенні позову та надав суду відзив на позовну заяву.

Вислухавши позивача у справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного висновку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 05.12.2024 посадовою особою - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 998 по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.49). У фабулі постанови зазначено, що 28.11.2024 року 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 . Під час усної бесіди ОСОБА_1 повідомив, що в лютому 2024 року з власної необережності втратив військово-обліковий документ, а саме військовий квиток. За недбале зберігання військово-облікового документа, що спричинило його втрату відповідно до п. 14 «Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу», затвердженого Указом Президента України 30.12.2016 № 582/2016 (зі змінами), Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не виконав вимоги правил військового обліку відповідно до додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487. Позивач постанову отримав, про що свідчить його підпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату, вчинене в особливий період. Штраф на позивача накладено в межах санкції даної статті.

Відповідно до копії Протоколу № 998 від 28.11.2024 про адміністративне правопорушення, складеного відносно позивача за ч. 2 ст. 211 КУпАП встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчий його підпис та визнається самим позивачем. В графі повідомлення про розгляд справи в приміщенні № 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 годину 00 хвилин 05.12.2024 також стоїть підпис позивача, що спростовує твердження ОСОБА_1 про неповідомлення його про розгляд справи. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 вказав, що втратив військовий квиток в бойових діях, однак підтверджень даної події не надав (а.с.45). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 01.12.2021 року (а.с.18). Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.11.2024 ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.11).

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем правил військового обліку в особливий період та накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд бере до уваги, що 11 квітня 2024 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі - Закон № 3633-ІХ), який набрав чинності 18 травня 2024 року.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Згідно із абз. 11 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24 лютого 2022 року, оголошується та проводиться загальна мобілізація. В подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної позивачем постанови.

Тож починаючи з 24.02.2022 та на даний час в Україні діє особливий період.

Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Так з початком широкомасштабної військової агресії російської федерації фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів тощо.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Відповідно до п. 6, 14 «Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу», затвердженого Указом Президента України 30.12.2016 № 582/2016 військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». За зіпсуття або недбале зберігання військового квитка, яке спричинило його втрату, військовослужбовець (військовозобов`язаний, резервіст) несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 211 КУпАП та був притягнутий відповідною посадовою особою до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відтак оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, підстави для її скасування відсутні. Окрім того, позивачем не доведено факту порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 13, 14, 139, 241-246, 250, 251, 254, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.04.2025 року.

Суддя: О. Г. Третяк