Справа № 826/14034/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Житомир справа № 826/14034/17

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №92223-13 від 30.06.2017 року,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №92223-13 від 30.06.2017 року.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що автомобіль не відноситься до об`єктів оподаткування, тому відсутні правові підстави для визначення транспортного податку ОСОБА_1 у 2017 році. Податковим органом інформація щодо пробігу легкового автомобіля не встановлювалася, що унеможливлює чіткий розрахунок середньоринкової вартості належного транспортного засобу. Звертає увагу, що відповідачем порушено порядок направлення(вручення) оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14034/17.

До Житомирського окружного адміністративного суду у порядку, визначеному Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року № 2825-IX, надійшла адміністративна справа № 826/14034/17.

Ухвалою суду від 19.03.2025 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 10.04.2025.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав про відсутність в матеріалах справи отриманої Відповідачем інформації про середньоринкову вартість автомобіля від Мінекономрозвитку станом на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, така інформація про середньоринкову вартість автомобіля також не містить доказів врахування усіх передбачених чинним законодавством характеристик автомобіля Позивача та застосування в зв`язку з цим відповідних коефіцієнтів.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Головне управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5А, ) його правонаступником Головним управлінням ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5А, код ЄДРПОУ ВП 44096797).

Від Головного управління ДПС у Київській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Вказав, що відповідного до даних розміщених на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, в таблиці «Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році», легковий автомобіль позивача є в переліку транспортних засобів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком. Зазначив, що на сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України звідки взято розрахунок середньо ринкової вартості автомобіля відсутній розділ «пробіг автомобіля», чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено включення такого показнику, як «пробіг автомобіля» при розрахунку середньо ринкової вартості автомобіля. Таким чином, автомобіль Позивача є об`єктом оподаткування, в розумінні ст. 267 ПК України.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління ДПС у Київській області просив замінити відповідача в порядку процесуального правонаступництва.

У судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання про здійснення процесуального правонаступництва.

Представник відповідача не заперечував проти клопотання щодо здійснення процесуального правонаступництва.

Суд протокольною ухвалою, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, ухвалив замінити Головне управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5А, ) його правонаступником Головним управлінням ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5А, код ЄДРПОУ ВП 44096797).

Суд протокольною ухвалою, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судово розгляду на 10.04.2025.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх повністю задовольнити.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову.

Після з`ясування позиції учасників справи суд протокольною ухвалою, ухвалив перейти до подальшого розгляду справи у письмовому провадженні.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Позивач є власником транспортного засобу марки "LAND ROVER", моделі "RANGE ROVER SPORT", 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 2993, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Головне управління ДФС у Київській області області прийняло податкове повідомлення-рішення №92223-13 від 30.06.2017, яким визначено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" за 2017 рік у розмірі 25000,00 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення №92223-13 від 30.06.2017 в порядку адміністративного оскарження.

За результатами розгляду скарги позивача Державна фіскальна служба України прийняла рішення про залишення без змін податкового повідомлення-рішення №92223-13 від 30.06.2017, а скаргу адвоката фізичної особи ОСОБА_1 без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), яким викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.6.2 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

З приводу доводів позивача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення поза межами строку, встановленого пп.267.6.2. пункту 267.2 статті 267 ПК України та контраргументів відповідача, наведених у відзиві, суд вважає на необхідне роз`яснити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом 30.06.2017 року та направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням 26.07.2017 року. Відповідно оскаржуване рішення надіслано позивачу податковим органом поза межами строку, встановленого підпунктом 267.6.2. пункту 267.2 статті 267 ПК України (до 1 липня 2017 року).

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 02.11.2021 року у справі №825/1903/17 висловив правову позицію, відповідно до якої контролюючий орган зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Податкове повідомлення-рішення, прийняте або направлене з порушенням цього строку, є неправомірним, оскільки воно прийнято поза межами строку, встановленого у абзаці 1 підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України.

Водночас з аналізу наведених вище положень статей 54 та 267 ПК України випливає, що контролюючий орган дійсно зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків лише від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання (аналогічно до приписів підпункту 266.10.2 статті 266, підпункту 287.9 статті 287 ПК України), проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

В свою чергу, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що пропуск податковим органом встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку з транспортного податку. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України, не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.

Саме тому, враховуючи викладені правові висновки Верховного Суду, які є обов`язковими для суду першої інстанції в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність оцінки правомірності винесеного повідомлення-рішення за підставами його прийняття, в той час, як встановлені судом обставини порушення податковим органом строків винесення та направлення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення не можуть слугувати самостійною підставою для висновків щодо протиправності останнього та відсутності у позивача обов`язку зі сплати транспортного податку за 2017 рік.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (станом на 30.06.17 р.) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

В силу п.п. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів віком до 5 років, вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, є платниками транспортного податку.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII, станом на 1 січня 2017 року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Так, згідно п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), затверджною постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66.

Вказаною Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно п. 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі Порядок).

В силу п. 2 вказаного Порядку № 403, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (п. 3 Методики).

Пунктом 4 Методики визначено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до цієї Методики, Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (п.13 Методики).

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів вбачається, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Отже, для визначення об`єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні контролюючого органу має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачу на праві власності належить автомобіль LAND ROVER Range Rover SPORT, 2014року випуску, об`єм двигуна 2993 см.куб.

Під час судового розгляду справи досліджено перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, та встановлено наявність у цьому переліку транспортного засобу LAND ROVER Range Rover SPORT рік випуску до 4 років з об`ємом циліндрів двигуна 3,0, тип пального дизель, про можливі ідентичні, аналогічні автомобілі відсутні відомості.

При цьому, технічні характеристики автомобіля, зазначеного у вказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, позаяк судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки LAND ROVER, моделі Range Rover, 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 2993, а, отже, вказаний автомобіль не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає можливості застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

Вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №822/2687/17, які враховуються судом при виборі і застосуванні норм права згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України.

Середньоринкова вартість автомобіля повинна обраховуватися, виходячи з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Абзацом другим пункту 13 Методики визначено, що у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Проте, доказів звернення контролюючого органу до Мінекономрозвитку з метою визначення вартості автомобіля позивача та доповнення переліку транспортних засобів автомобілем марки ROVER Range Rover SPORT, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2993 см.куб., на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суду не надано.

В свою чергу, відповідач долучив до матеріалів справи розрахунок вартості вказаної моделі автомобіля, що був здійснений 11.12.2017.

Між тим відповідачем не надано до суду жодного документу чи інформації, які б містили відомості про включення у графу пробіг, км - фактичного або нормативного (середньорічного пробігу) транспортного засобу, з урахуванням дати його реєстрації.

Тобто, представником відповідача не доведено віднесення автомобіля марки ROVER Range Rover SPORT, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2993 см.куб. до об`єктів оподаткування транспортним податком, з урахуванням критерію середньоринкової вартості автомобіля, а тому у податкового органу були відсутні підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність, та безпідставність винесення Головним управлінням ДФС у Київській області спірного податкового повідомлення-рішення №9222-13 від 30.06.2017 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб.

Положеннями ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, з підстав, описаних вище, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування відповідачем транспортного податку за 2017 рік.

Інші доводи та посилання зазначених висновків суду не спростовують та не впливають на результат розгляду даного спору.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, 5А, м. Київ, 03151. Код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 30.06.2017 №92223-13 на суму 25000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

23.04.25