Справа № 592/19307/24
Суддя: Титаренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/10/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Титаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каплін А.А., представника позивача Стегнія А.М., представника відповідача Каракуц М.Ю., розглянувши в режимі відеоконференції в позовному провадженні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Непийводи Івана Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області про оскарження постанови у справі по адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

встановив:

до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом звернувся ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Стегнія А.М., до сержанта поліції Непийводи І.В., Головного управління Національної поліції в Сумській області, Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області про оскарження постанови у справі по адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та просить скасувати постанову винесену інспектором відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області сержантом поліції Непийвода І.В. серії ЕНА № 3485384 від 15.11.2024, за правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та провадження у справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3485384 від 15.11.2024, 15.11.2024 20:01:00 с. Склярівка, дорога С 191513 1 км, водій, керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Позивач не погоджується із складеною постановою серія ЕНА №3485384 від 15.11.2024, вважає її незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Жодних правил дорожнього руху позивач не порушував, а отже підстав для перевірки посвідчення водія не було. Однак, водій - ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред`явив своє посвідчення водія. Поліцейський ознайомився з посвідченням водія, однак у нього виникла підозра, що воно підроблене. Потім в результаті на власний розсуд поліцейський вилучив посвідчення водія гр. ОСОБА_1 і сказав, що буде відкрита кримінальна справа за фактом підробки посвідчення водія. Але, позивач категорично не погоджується з таким твердженням, оскільки його посвідчення водія було видано йому органами МВС України у передбаченому законодавством порядку. Поліцейським не було надано жодного доказу, які б стверджували час і місце вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також фіксували розгляд справи про адміністративне правопорушення та дотримання процедури розгляду та забезпечення прав позивача, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Оскільки розгляд справи взагалі не проводився. Позивачу не надано було можливість скористатися своїми правами та скористатися послугами адвоката. Отже, відповідач-поліцейський допустив порушення щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Ухвалою суду від 26.11.2024 суд залишив без руху позовну заяву та запропонував позивачеві протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки, а саме надати докази направлення відповідачам копії позовної заяви з додатками згідно з ч. 9 ст. 44 КАС України.

27.11.2024 до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків позовної заяви з доказами направлення відповідача позовної заяви разом з додатками.

Ухвалою від 28.11.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив перше судове засідання на 11 год 00 хв 09.12.2024.

09.12.2024, 30.12.2024, 23.01.2025, 11.02.2025 та 05.03.2025 розгляд справи відкладався за клопотаннями представника позивача, адвоката Стегнія А.М.

19.03.2025 розгляд справи було відкладено на 15.05.2024 для виклику свідка та витребування документів.

15.04.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку із закінченням процесуального часу на 23.04.2025.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Стегній А.М. позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити, також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 15.11.2024 о 20:01 год під час патрулювання Сумського району сержантом поліції Непийводою І.В. було зупинено транспортний засіб Сітроен, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухаючись зі сторони с. Софіївка, повертав до с. Склярівка, при цьому не увімкнув показчик повороту. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 представився та пояснив водію причину зупинки, після чого попросив у нього пред`явити документи. Під час перевірки документів через наявні бази ІПНП виявилося, що вказаного водійського посвідчення НОМЕР_2 не знайдено. У ході вказаних подій у поліцейських виникли сумніви щодо справжності водійського посвідчення НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 . Водночас, у водія були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, на що останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. За результатами огляду у ОСОБА_1 виявлено 0,70 проміле. Тому було складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Складена постанова була вручена під підпис. Надалі посвідчення НОМЕР_2 водія у ОСОБА_1 було вилучене. Зазначила, що під час складання оскаржуваної постанови поліцейськими був дотриманий порядок розгляду адміністративної справи за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також наполягала на тому, що у поліцейських були законні підстави для винесення оскаржуваної постанови, оскільки інформація про те, що ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія відсутня. У задоволенні позовних вимог просила відмовити. Також заявила клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлену представником позивача.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

15.11.2024 поліцейським відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області сержантом поліції Непийвода І.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3485384, відповідно до якої 15.11.2024 о 20:01:00 с. Склярівка, дорога С 191513 1 км, водій керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 04.12.2024, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 16.11.2024, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в частині відсутності об`єктивної сторони, а саме предмету кримінального правопорушення.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 04.12.2024 вбачається, що кримінальне провадження № 0000239 від 16.11.2024 проводилось за фактом того, що 15.11.2024 близько 20 год 55 хв працівниками поліції СРПП ВП№4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Склярівка зупинено транспортний засіб Сітроен С5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки документів надав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 з відкритими категоріями «В», «С1» та «С» з ознаками підробки.

Проте, в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що відповідно до висновку судової технічної експертизи документів від 25.11.2024 №СЕ-19/119-24/18405-ДД, вилучений бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 , відповідає вимогам до аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника України. Також, згідно з інформацією територіального сервісного центру № 5946 МВС в Сумській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВС у Львівській області 19.10.2010 отри мав посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Відповідно до інформації отриманої від РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 19.10.2010 ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВС у Львівській області. Зважаючи на викладене, дізнавач у постанові дійшов висновку, що проведеним досудовим розслідуванням та аналізом зібраних матеріалів в їх сукупності, встановлено, що факт підробки посвідчення водія серії НОМЕР_2 не знайшов свого підтвердження.

Крім того, з листа Територіального сервісного центру МВС № 4643 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях Головного сервісного центру МВС № 31/28-4643 від 28.03.2025 вбачається, що згідно з електронних даних ЄДР МВС на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВС у Львівській області 19.10.2010 видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорій «В, С». Станом на 28.03.2025 посвідчення водія НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_1 - дійсне.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він працює поліцейським ВП № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області та 15.11.2024 працював з напарником. Так, 15.11.2024 в с. Склярівка вони зупинили транспортний засіб. Під час спілкування з водієм привернув запах алкоголю, на задньому сидінні знаходилася банка з-під пива. Потім запропонували водію надати посвідчення водія, на що останній погодився. Водію було повідомлено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння і запропоновано пройти огляд за допомогою Драгера на місці зупинки транспортного засобу. Огляд проводився, все було зафіксовано на відеореєстратор, результат огляду становив 0,70 проміле. Тоді водію було зачитано його права та обов`язки, повідомлено, що буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також привернуло увагу, що під час перевірки посвідчення водія згідно з наявними баз Національної поліції України, інформаційного порталу, було введено серію та номер посвідчення водія, однак, отримано інформацію, що за цим водієм посвідчення водія відсутнє. Також, щоб переконатися в достовірності по наявним базам було перевірено інформацію за прізвищем, ім`ям та датою народження особи, чи взагалі наявне в неї посвідчення водія, однак безрезультатно. Тоді ним особисто було здійснено дзвінок до УПП в Сумській області, адже у них ширша база, однак йому повідомили, що за цією особою посвідчення водія не значиться, тому напарником було прийнято рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. В подальшому, так як вони не могли визначити чи має посвідчення водія ознаки підробки, що було ймовірним за результатами перевірки баз даних, було викликано слідчо-оперативну групу для з`ясування подальших обставин.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому засіданні обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з оскаржуваною постановою від 15.11.2024 серії ЕНА № 3485384 водій, керуючи ТЗ, не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії (пункт 5 постанови).

Водночас, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейський, доданих до постанови, після зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського Грабовський В.Ю. надав водійське посвідчення НОМЕР_2 .

Факт надання цього посвідчення визнається і представником відповідача. Проте, через те, що під час перевірки документів через наявні бази ІПНП виявилося, що вказаного водійського посвідчення НОМЕР_2 не знайдено, в поліцейських виникли сумніви щодо справжності посвідчення ВАА 716069, на підставі чого була складена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Проте, такі висновки посадової особи, що розглянула справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ґрунтуються на не повному та не всебічному з`ясування всіх обставин справи, зокрема, поліцейськими так і не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявний в діях останнього склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Суд зауважує, що особа не може бути притягнена до адміністративної відповідальності на підставі припущень та сумнівів.

Водночас, сумніви поліцейських щодо можливого підроблення водійського посвідчення НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Так, по-перше, відповідно до електронних даних ЄДР МВС на ім`я ОСОБА_1 у ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВС у Львівській області 19.10.2010 видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорій «В, С», яке станом на 28.03.2025 дійсне, по-друге, постановою дізнавача від 04.12.2024 було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 16.11.2024 за фактом надання ОСОБА_1 посвідчення водія серії № НОМЕР_2 з ознаками підроблення, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в частині відсутності об`єктивної сторони, а саме предмету кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

Відтак, з огляду на відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., які підлягають з стягненню з відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь позивача.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому цією статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас ч. 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до ч. 6, 7 ст. 134 КАС України в разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правничої допомоги між позивачем та адвокатом Стегній А.М. був укладений договір про надання правничої допомоги від 22.11.2024.

Відповідно до вказаного договору адвокат прийняв на себе обов`язки представляти і захищати права та інтереси позивача.

Заразом, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Тому, враховуючи, що справа є справою незначної складності, з урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, виходячи з критеріїв пропорційності, співмірності та реальності, вважає, що стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Відтак, з відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 5, 9, 72-77, 139, 241, 242, 246, 255, 271, 286 КАС України,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до сержанта поліції Непийводи Івана Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області про оскарження постанови у справі по адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області сержанта поліції Непийводи Івана Володимировича серії ЕНА № 485384 від 15.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач сержант поліції Непийводи Івана Володимировича, місце роботи: м. Суми, вул. Степана Бандери, 11.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Сумській області, місцезнаходження: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, .

Відповідач Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області, місцезнаходження: м. Суми, вул. Степана Бандери, 11.

Суддя В.В. Титаренко