Справа № 240/21374/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/21374/24

категорія 106010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 14.11.2024 року) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого протоколом комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації від 12.09.2024 № 20, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язання відповідача в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Малин) повторно розглянути його заяву від 05.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України і надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач, відмовляючи у наданні відстрочки від призову, порушив чинне законодавство, безпідставно посилаючись при цьому на отримання від позивача неповного пакету документів. Вважає, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а рішення відповідача суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року суд позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив спрощене провадження у справі.

Від відповідача 19.12.2024 надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині витрат, понесених позивачем на правничу допомогу. Доводи позивача щодо протиправності рішення про відмову у наданні відстрочки відповідачем не спростовані.

Як вказує відповідач, заявлені позивачем до стягнення на його користь послуги адвоката є неспівмірними зі складністю цієї справи та ціною позову.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду від учасників справи не надходили, суд вирішив справу розглянути за правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі наявних у справі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач направив відповідачу поштою заяву від 05.09.2024 про надання відстрочки на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

До заяви додав:

- копію свого паспорту серії НОМЕР_1 ;

- копію картки платника податків;

- копію диплому бакалавра серії НОМЕР_2 ;

- копію диплому магістра серії НОМЕР_3 ;

- оригінал довідки КЗ "Жмеринський ліцей № 5" від 03.09.2024 № 190;

- витяг з військово-облікового документа з "Резерв +" від 05.09.2024.

15 вересня 2024 року на засіданні, підтвердженому протоколом № 20, Комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянула цю заяву позивача про надання відстрочки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". У результаті вирішила відмовити у наданні відстрочки, причина відмови - недостатньо документів.

Яких саме документів недостатньо, Комісія не зазначила.

Про вказане рішення та причини його прийняття відповідач письмово повідомив позивача листом від 16.09.2024 № 4707.

Отримавши відповідь та не погодившись із її змістом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, а Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Період дії правового режиму воєнного стану на момент виникнення і вирішення публічно-правового спору в цій справі продовжує тривати.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII (в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 56 Порядку № 560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Абзацом першим пункту 58 Порядку № 560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , дотримуючись вимог п. 58 Порядку, подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву за формою, що визначена у додатку 4, однак, зазначивши норму, на підставі якої просив про надання відстрочки та долучивши відповідні документи, позивач не змінив текст шаблону заяви, який є додатком до Порядку № 560, відповідно до своїх конкретних обставин.

Незважаючи на дану обставину, правильність зазначення норми закону, на підставі якої відповідачем повинна була розглядатися заява, а також надані документи, що відповідають вимогам цієї норми, свідчать про належність заяви до розгляду.

Пункт 2 ч. 2 Додатку 5 Порядку № 560 визначає документом, який підтверджує право на відстрочку на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII, довідку закладу освіти або наукової установи (організації) про займану посаду за основним місцем роботи та розмір частки ставки під час оплати праці, диплом про науковий ступінь

За правилами пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, до заяви позивача, крім інших документів, які ідентифікують його особу та статус військовозобов`язаного, надано довідку Комунального закладу "Жмеринський ліцей № 5" від 03.09.2024 року № 190 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є педагогічним працівником закладу середньої освіти, працює вчителем інформатики за основним місцем роботи на 0,95 ставки.

Тобто Комісія під час розгляду заяви позивача про надання відстрочки повинна була перевірити наявність документів, які підтверджують вказаний факт, а саме - працевлаштування позивача педагогічним працівником закладу загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, а потім прийняти обґрунтоване рішення.

Однак, оскільки зміст поданих позивачем документів безпідставно не проаналізований відповідачем на предмет того, чи є позивач педагогічним працівником вказаного у абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ № 3543-XII закладу освіти з визначеними умовами, що за переліком відповідають вимогам додатку 5 Порядку № 560, результат оскаржуваного рішення відповідача суд визнає передчасним і необґрунтованим.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем доведено допущення відповідачем протиправних дій у спірних правовідносинах - прийняття необґрунтованого рішення за його заявою. В свою чергу, відповідачем не доведено, що така діяльність була правомірною.

В зв`язку з цим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти відповідне рішення.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, суд вважає, що до проведення відповідачем повного аналізу документів і надання їм правової оцінки такі вимоги є передчасними, а тому вони не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 1211,20 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, які ним сплачені у зв`язку з розглядом адміністративної справи.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач надав квитанцію №0289-8970-1846-5258 від 30.10.2024 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн., а також копію договору від 21.10.2024 року про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом Ковалишиною Л.І., попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правову допомогу, акт прийняття-передачі наданих адвокатом послуг від 30.10.2024 року та платіжну інструкцію №С5ПО-МНМС-Н083-79АС від 29.10.2024 року про сплату 5000,00 грн. на підтвердження витрат за послуги адвоката Ковалишиної Л.І.

Пунктами 3.1, 3.2 договору про надання правової допомоги від 21.10.2024 року визначено, що вартість послуг визначається у додаткових угодах (замовленнях) та у рахунках, виставлених адвокатом.

Детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом (позивачем у цій справі) Адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних з виконання цього договору, окремо обумовлюються та визначаються у відповідних додатках до цього Договору (п. 6.1. договору).

Також пунктом 2.4.8 зазначеного договору встановлено обов`язок Клієнта сплатити Адвокату гонорар в розмірі та строк, окремо погоджені між ними у відповідному Додатку до цього Договору.

Будь-які додатки до договору про надання правової допомоги від 21.10.2024 року, в яких було б визначено розмір гонорару адвоката та його складові, у матеріалах цієї адміністративної справи відсутні.

В наданому позивачем акті про прийняття-передачу наданих адвокатом Ковалишиною Л.І. послуг зазначено про надання останньою у період з 29.10.2024 року по 30.10.2024 року послуг на суму 5000,00 грн., які позивач оплатив згідно платіжної інструкції №С5ПО-МНМС-Н083-79АС від 29.10.2024 року, а в попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правову допомогу вказано, що вартість оплачених позивачем послуг є вартістю консультування, складання та оформлення з викопіюванням додатків і описами вкладень позовної заяви (6 годин).

Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої ст. 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за консультування та складання позову, суд враховує, що відповідач заперечує проти розміру витрат на оплату правничої допомоги, дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів (з акту передачі-прийняття послуг від 30.10.2024 року вбачається, що адвокат Ковалишина Л.І. витратила на ці послуги час у період з 29.10.2024 по 30.10.2024); предметом спору є рішення про відмову у наданні відстрочки на підставі конкретної норми статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; розгляд справи проведено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною за розміром та до неї долучено невелику кількість додатків (матеріалів).

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за надані послуги зі складання позову у розмірі 2500,00 грн.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підтверджені квитанцією від 30.10.2024 року №0289-8970-1846-5258.

Відповідно до статті 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи відокремленим підрозділом відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та не маючи статусу юридичної особи, не отримує прибутку, не має самостійного балансу та реєстраційних рахунків в органах Казначейства, не підтверджені належними доказами, тому не слугують безумовною підставою для звільнення ІНФОРМАЦІЯ_2 від обов`язку відшкодовувати понесені позивачем судові витрати.

Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача 605,60 грн. витрат по оплаті судового збору та 1250,00 грн. витрат з оплати послуг правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом Комісії № 20 від 12.09.2024, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Малин) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 05.09.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та отримані від ОСОБА_1 документи з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом, і прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви відповідно до вимог чинного законодавства України.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) та 1250,00 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко