Справа № 440/15413/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. Справа № 440/15413/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління майном комунальної власності міста на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/15413/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Останній бастіон"

до Управління майном комунальної власності міста , Полтавської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Останній бастіон", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста, Полтавської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Полтавської міської ради, які полягають у ненаданні ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" на запит від 10.07.2024 №17 публічної інформації, що запитувалася у пунктах 2-6, 9;

- зобов`язати Полтавську міську раду надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСТАННІЙ БАСТІОН" від 10.07.2024 №17 публічну інформацію, що запитувалася у пунктах 2-6, 9;

- визнати протиправними дії Управління майна комунальної власності міста, які полягають у ненаданні ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" на запит від 21.08.2024 № 24 публічної інформації, що запитувалася у пунктах 2-6, 9;

- зобов`язати Управління майном комунальної власності міста надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСТАННІЙ БАСТІОН" від 21.08.2024 № 24 публічну інформацію, що запитувалася у пунктах 2-6, 9.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Останній бастіон" задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління майном комунальної власності міста щодо не здійснення належного розгляду запитів на отримання інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024.

Зобов`язано Управління майном комунальної власності міста розглянути п.2-6, 9 запиту на отримання публічної інформації №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту на отримання публічної інформації №22 від 21.08.2024 у порядку, визначеному чинним законодавством України, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління майном комунальної власності міста на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Останній бастіон" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем, Управлінням майном комунальної власності міста, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що судом першої інстанції допущене недотримання принципу змагальності та рівності сторін, шляхом не надання управлінню можливості подати заперечення на Відповідь на відзив ТОВ «Останній бастіон» від 27.01.2025, що порушує процесуальне законодавства, та зокрема процесуальні права Відповідача, з врахуванням факту розгляду справи № 440/15413/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зауважив, що на розгляді Управління майном комунальної власності міста перебували запити журналіста ТОВ «Останній бастіон» від 10.07.2024 № 17 та від 21.08.2024 № 22 з ідентичним змістом (різниця лише в адресатах та нумерації питань).

Вичерпні відповіді на запити ТОВ «Останній бастіон» були надані управлінням вчасно та в межах повноважень листами від 26.07.2024 № 01-05-01.1-07/24-зі/24 та від 26.08.2024 № 01-05-01.1-07/26-зі/26 (копії наявні в матеріалах справи).

Частина запитань із вищевказаних запитів, а саме в пунктах 2-6 та 9 запиту від 10.07.2024 № 17, та в пунктах 17-21 та 24 від 21.08.2024 № 22 управління залишило без відповіді з посиланням на те, що Управління не володіє запитуваною інформацією.

Проте, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що Управління майном комунальної власності міста в порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не надало Позивачу точної та повної інформації на п. 2-6 та 9 запиту від 10.07.2024 № 17 і п. 17-21 та 24 від 21.08.2024 № 22.

Так, апелянт зауважив, що на момент звернення публічна інформація має бути готовим продуктом, вже створеним у процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків та задокументована на будь-яких носіях. У разі відсутності цих ознак, така інформація не належить до публічної.

Однак, інформація запитувана Позивачем у п. 2 Запиту фактично відсутня і потребує вчинення додаткових дій направлених на завершення інвентаризації та формування переліку об`єктів житлового фонду, а отже запитувана інформації наразі не є готовим продуктом та не відповідає визначенню «публічна інформація» наведеному у ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Інформація запитувана Позивачем у п.п. 3, 4, 5 Запиту фактично відсутня і потребує вчинення додаткових дій, аналізу, дослідження та формування для її створення, а отже вона не є готовим продуктом та не відповідає визначенню «публічна інформація» наведеному у ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Щодо питання про кількість кімнат/квартир, які було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, зокрема і на підставі рішення суду (п.п. 6, 9 Запиту), апелянт зауважив, що Управління розглядало питання в пунктах 6 та 9 Запиту виключно в межах викладеного змісту.

Щодо функціонування Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, апелянт зауважив, що за наявною в Управлінні інформацією вищевказаний Реєстр припинив своє функціонування орієнтовно з другої половини 2014 року через недостатність бюджетних асигнувань та відсутності законодавчого врегулювання. В 2015 році повноваження з ведення Реєстру було віднесено до місцевих державних адміністрацій (п.7 ч.1 ст. 19 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації»), однак фактично Реєстр наразі не функціонує, а його наповнення тимчасово припинено. Про вищевказані обставини Управлінню Управління було повідомлено листами Полтавської міської державної адміністрації від 15.08.2014 № 5616/01-13 та від 20.10.2014 № 7128/01-66 (копії наявні в матеріалах справи). Таким чином, станом на сьогодні облік громадян проводиться відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, додатки до яких місять форми заповнення відповідних Книг та Списків.

Тож, Управління майном комунальної власності міста не володіє запитуваною інформацією в пунктах 2-6 та 9 запиту від 10.07.2024 № 17, та в пунктах 17-21 та 24 від 21.08.2024 № 22 і не повинно нею володіти, оскільки ні Житловим Кодексом України, ні чинним законодавством, яким врегульовано питання доступу до публічної інформації, ні Положенням про Управління не передбачено відповідного обов`язку (повноважень/компетенції) на її створення.

З урахуванням викладеного, Управління майном комунальної власності міста розглянуло запити в межах повноважень з дотриманням встановленого строку, проте не надало інформації на п. 2-6 та 9 запиту від 10.07.2024 № 17 і п. 17-21 та 24 запиту від 21.08.2024 № 22 у зв`язку з тим, що не володіє і не зобов`язане відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», але надавши правове обґрунтування своїй відмові.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зауважив, що за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд першої інстанції надав відповідачам строк на надання відзиву на позовну заяву. Відповідачі надали відзиви на позовну заяву і суд, враховуючи результати розгляду справи, доводи та аргументи відповідачів викладені у відзивах на позовну заяву частково врахував.

Вважає, що суд першої інстанції не порушив норми матеріального права під час розгляду позовних вимог позивача, виходячи з того, що Полтавська міська рада переадресувала запит позивача № 17 від 10.07.2024 року до Управління комунальної власності міста саме як до розпорядника інформацією, про що чітко зазначає на аркуші 5 у відзиві на позов.

Постановою Кабінету міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 835 "Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних" визначено, що Розпорядникам інформації, визначеним Законом України Про доступ до публічної інформації, забезпечити протягом шести місяців оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах наборів даних згідно з Положенням, затвердженим цією постановою, а також забезпечити надання інформації, необхідної для проведення оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних відповідно до Порядку. Органи місцевого самоврядування, зокрема, Перелік об`єктів комунальної власності.

В п.5 Положення визначено, що для забезпечення оприлюднення та регулярного оновлення публічної інформації у формі відкритих даних розпорядник інформації: завантажує та регулярно оновлює на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних набори даних, що перебувають у його володінні; може здійснювати завантаження наборів даних, які не включені до переліку, якщо інше не передбачено Законом України Про доступ до публічної інформації, у разі високого суспільного інтересу до таких даних (високої частоти їх запитування; за результатами опитування громадської думки; антикорупційного ефекту та/або економічного ефекту від оприлюднення наборів даних; наявності інших обставин).

Це ще раз підтверджує той факт, що Управління майном комунальної власності міста володіє інформацією, яку намагався позивач отримати.

Надання відповідей Управлінням на запити позивача із посиланням на Закон України № 2939-VI свідчить про підтвердження Управлінням статусу даної інформації як публічної. Також надання Управлінням відповідей на запити позивача на інформацію, підтверджує статус відповідача як розпорядника публічної інформації.

В разі невизнання запитуваної інформації як публічної, Управління мало можливість, враховуючи положення статті 22 Закону України № 2939-VI, відмовити у наданні такої інформації. А в разі не володіння інформацією, але відаючи до повноважень якого саме органу належить надання такої публічної інформації, Управління повинно було направити запит належному розпоряднику. Проте, дані повноваження відповідачем не були реалізовані.

Позивач вважає, що відповідачі протиправно відмовили йому у наданні запитуваної інформації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15.07.2024 головний редактор ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" Сікалов Геннадій Анатолійович надіслав до Полтавської міської ради та Секретаря міської ради Ямщикової Катерини Леонідівни запит № 17 від 10.07.2024 /а.с. 42 зі звороту-43/ , в якому просив:

1. Надати інформацію про те, скільки громадян, які відповідно до вимог житлового законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради.

2. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир знаходяться у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради станом на 1 липня 2024 року.

3. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було визнано службовими квартирами/кімнатами (яких саме організацій: ГУНП, СБУ, ДСНС, КП Полтавської міської ради тощо ) - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

4. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано учасникам бойових дій - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

5. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано громадянам, які відповідно до вимог житлового законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

6. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року

7. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було безоплатно передано забудовниками (ким саме) до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

8. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було викуплено у забудовників (у кого саме) та включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

9. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради за рішенням суду - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

15.08.2024 на адресу ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" надійшла відповідь від Управління майном комунальної власності міста № 01-05-01.1-07/24-зі/24 від 26.07.2024 /а.с. 46зі звороту-47/, в якій Управління зазначило, що питання постановлені у запиті регулюються, зокрема, Житловим кодексом, ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їх жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою Ради Міністрів УРСР та Всеукраїнською Радою професійних спілок № 470 від 11.12.1984 та Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.12.1988.

Вищезгаданими нормативно - правовими актами не передбачено обов`язку органів місцевого самоврядування щодо створення, обліку чи опублікування інформації, запитуваної в пунктах 2-6 та пункті 9 запиту. Запитувана у цих пунктах інформація не є готовим продуктом, створеним у процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, а тому не є публічною інформацією у розумінні ЗУ "Про доступ до публічної інформації"

Водночас, щодо першого пункту запиту повідомлено, що наразі на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради перебувають 3819 сімей, що потребують поліпшення житлових умов.

Щодо сьомого пункту запиту - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року кімнати/квартири до житлового фонду в межах Полтавської міської територіальної громади забудовниками безоплатно не передавалися. Крім того, звернуто увагу, що у зв`язку зі змінами законодавства у вересні 2019 року, забудовники наразі не мають зобов`язання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Щодо восьмого пункту запиту - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року кімнати/квартири у забудовників не викуплялися та до житлового фонду в межах Полтавської міської територіальної громади не включалися.

21.08.2024 головний редактор ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" Сікалов Геннадій Анатолійович подав запит журналіста на отримання публічної інформації № 22 від 21.08.2024 /а.с. 47 зі звороту-48/ безпосередньо до Управління майном комунальної власності міста, в якому просив:

16. Надати інформацію про те, скільки громадян, які відповідно до вимог житлового законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради.

17. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир знаходяться у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради станом на 1 липня 2024 року.

18. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було визнано службовими квартирами/кімнатами (яких саме організацій: ГУНП, СБУ, ДСНС, КП Полтавської міської ради тощо ) - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

19. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано учасникам бойових дій - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

20. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано громадянам, які відповідно до вимог житлового законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

21. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

22. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради за рішенням суду - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

23. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було викуплено у забудовників (у кого саме) та включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

24. Надати інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради за рішенням суду - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

26.08.2024 Управління майном комунальної власності міста надано відповідь на запит вих. № 01-05-01.1-07/26-зі/26 /а.с. 51 зі звороту-52/, в якій Управління зазначило, що надісланий управлінню примірник запиту містить перелік питань із дев`яти пунктів, однак їх нумерація починається з 16-го пункту. Тому відповідь на цей запит надається з урахуванням відсутності в ньому пунктів 1-15.

Питання, що поставлені у запиті регулюються, зокрема, Житловим кодексом України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP. затвердженими Постановою Ради Міністрів УРСР та Всеукраїнської Радою професійних спілок № 470 від 11.12.1984 та Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.12.1988. Вищезгаданими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку органів місцевого самоврядування щодо створення, обліку чи опублікування інформації, запитуваної у пунктах 17-21 та пункті 24 запиту. Запитувана у цих пунктах інформація не є готовим продуктом, створеним у процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, а тому не є публічною інформацією у розумінні ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Водночас, щодо 16 пункту запиту повідомлено, що наразі на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради перебувають 3810 сімей, що потребують поліпшення житлових умов.

Щодо 22 пункту запиту - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року кімнати/квартири до житлового фонду в межах Полтавської міської територіальної громади забудовниками безоплатно не передавалися. Крім того, звернуто увагу, що у зв`язку зі змінами законодавства у вересні 2019 року, забудовники наразі не мають зобов`язання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Щодо 23 пункту запиту - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року кімнати/квартири у забудовників не викуплялися та до житлового фонду в межах Полтавської міської територіальної громади не включалися.

Позивач вважає, що відповідачами допущено протиправні дії щодо відмови надати повну інформацію в розгорнутому вигляді на запит №17 від 10.07.2024 та запит №24 від 21.08.2024, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Управлінням майном комунальної власності міста Полтавської міської ради в порушення Закону №2939-VI не надано позивачу точної та повної інформації на п.2-6, 9 запиту №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту №22 від 21.08.2024. Беручи до уваги відсутність доказів надання відповіді за результатами розгляду п.2-6, 9 запиту №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту №22 від 21.08.2024, перенаправлення запитів в частині інформації, якою не володіє, іншому розпоряднику, суд дійшов висновку про допущення відповідачем бездіяльності в частині не здійснення належного розгляду запитів на отримання інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024. Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку суд вважав необхідним визнати протиправною бездіяльності Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради щодо не здійснення належного розгляду на отримання інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024 та зобов`язати Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради розглянути п.2-6, 9 запиту на отримання публічної інформації №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту на отримання публічної інформації №22 від 21.08.2024 у порядку, визначеному чинним законодавством України, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд зазначив, що Полтавською міською радою вчасно та в строк, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», було повідомлено позивача про направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Враховуючи, що спір про перенаправлення запиту належному розпоряднику на час звернення позивача до суду між сторонами відсутній, суд дійшов висновку, що на час розгляду цієї справи права позивача у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Полтавської міської ради, які полягають у ненаданні ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" на запит від 10.07.2024 №17 публічної інформації, що запитувалася у пунктах 2-6, 9; зобов`язання Полтавської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСТАННІЙ БАСТІОН" від 10.07.2024 №17 публічну інформацію, що запитувалася у пунктах 2-6, 9, не порушені.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), тобто в межах задоволення позовних вимог, колегія суддів встановила таке.

За змістом статті 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про інформацію", за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 4 Закону №2939-VI встановлено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно із частиною другою статті 2 вказаного Закону цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

У силу пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Стаття 13 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у пункті 5 частини першої цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

З аналізу наведеного слідує, що публічна інформація це:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків.

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово в своїх постановах, застосовуючи частину першу статті 1 Закону № 2939-VI, зазначала про такі обов`язкові ознаки публічної інформації, як документованість, створення (отримання) інформації суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх повноважень або знаходження у володінні цього суб`єкта з інших підстав. Розпорядник публічної інформації зобов`язаний надати ту публічну інформацію, якою він володіє і яка певним чином задокументована (відображена на матеріальних носіях) (див. близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021року у справі № 9901/22/20 (пункт 53), від 19 жовтня 2023 року № 9901/337/21 (пункт 23), від 15 лютого 2024 року у справі № 990/222/23 (пункт 6.23)).

Тобто, розпорядник може і повинен надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, знаходиться поза площиною правового регулювання доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання / ненадання запитувачу такої інформації.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 22 Закону № 2939-VI передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку; 3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк; 4) строк, у який буде задоволено запит; 5) підпис.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації, а кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь у визначений законодавством строк.

За змістом частин першої - третьої статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає, що предметом цього спору є правомірність дій Управління майна комунальної власності міста, щодо не надання ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" на запит від 10.07.2024 №17 публічної інформації, що запитувалася у пунктах 2-6, 9 та не надання ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" на запит від 21.08.2024 № 24 публічної інформації, що запитувалася у пунктах 17-21 та 24.

При цьому, суд зазначає, що не досліджує зміст відповіді відповідачів на запит позивача та запит позивача про надання публічної інформації №24 від 21.08.2024, оскільки сторонами до матеріалів справи надано копії запитів на отримання публічної інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024; запит №24 від 21.08.2024 позивач не направляв, відповідь на запит №24 від 21.08.2024 позивач не отримував, і заперечень щодо змісту відповіді не висловлював.

Так, судовим розглядом встановлено, що головний редактор ТОВ "ОСТАННІЙ БАСТІОН" Сікалов Геннадій Анатолійович надіслав до Полтавської міської ради та Секретаря міської ради Ямщикової Катерини Леонідівни запит № 17 від 10.07.2024 (в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації"), який відповідачем був отриманий 19.07.2024.

Відповідач, Полтавська міська рада, зазначив, що запит позивача датований 10.07.2024 №17, адресований Полтавській міській раді, секретарю міської ради Ямщиковій Катерині Леонідівні, надісланий за належністю до Управління майном комунальної власності міста для розгляду та надання відповіді /а.с. 61-62/.

За результатом розгляду запиту безпосередньо позивачу була надана відповідь Управлінням майном комунальної власності міста № 01-05-01.1-07/24-зі/24 від 26.07.2024.

До матеріалів справи надано докази направлення листа від 22.07.2024 №04-48/2/2218 про перенаправлення запиту на електронну адресу позивача, яку позивач вказував у запиті, з дотриманням вимог діловодства щодо оформлення листа-відповіді (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) /а.с. 63-65/.

Продовжуючи розгляд справи, суд враховує, що позивач у запитах від 10.07.2024 та від 21.08.2024 просив, крім іншого, надати:

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир знаходяться у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради станом на 1 липня 2024 року.

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було визнано службовими квартирами/кімнатами (яких саме організацій: ГУНП, СБУ, ДСНС, КП Полтавської міської ради тощо ) - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано учасникам бойових дій - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир, які знаходилися у житловому фонді Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради було надано громадянам, які відповідно до вимог житлового законодавства визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року

- інформацію про те, скільки кімнат/квартир було включено до житлового фонду Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради за рішенням суду - у період з 1 січня 2019 року до 1 липня 2024 року.

У даному випадку, Управлінням майном комунальної власності міста Полтавської міської ради в порушення Закону №2939-VI не надано позивачу точної та повної інформації на п.2-6, 9 запиту №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту №22 від 21.08.2024.

За таких обставин, як правильно констатував суд першої інстанції, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій та бездіяльності.

Колегія суддів зауважує, що згідно зі статтею 22 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Оскільки відповідач не надав повну інформацію на запити позивача, останній фактично визнав себе розпорядником цієї інформації. У протилежному випадку відповідач повинен був здійснити перенаправлення цього запиту в частині інформації, якою не володіє, іншому розпоряднику.

Доказів щодо направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, як це передбачено приписами статті 22 Закону №2939-VI, Управлінням майном комунальної власності міста Полтавської міської ради до суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Полтавська міська рада направила за належністю запит позивача № 17 від 10.07.2024 року до Управління комунальної власності міста саме як до належного розпорядника інформацією для розгляду та надання відповіді.

Водночас, загальне посилання відповідача на відсутність у нього запитуваної інформації, не свідчить про максимальне сприяння запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, а говорить скоріше про формалістичний підхід до вирішення питання.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги відсутність доказів надання відповіді за результатами розгляду п. 2-6, 9 запиту № 17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту №22 від 21.08.2024, перенаправлення запитів в частині інформації, якою не володіє, іншому розпоряднику, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про допущення відповідачем бездіяльності в частині не здійснення належного розгляду запитів на отримання інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024.

Вирішуючи питання про ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що за нормами Конституції України, як нормами прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов`язків.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Отже, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде визнання протиправною бездіяльності Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради щодо не здійснення належного розгляду запитів на отримання інформації №17 від 10.07.2024 та №22 від 21.08.2024 та зобов`язання Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради розглянути п. 2-6, 9 запиту на отримання публічної інформації №17 від 10.07.2024 та п. 17-21, 24 запиту на отримання публічної інформації №22 від 21.08.2024 у порядку, визначеному чинним законодавством України, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Апеляційна скарга не містить доводів скаржника щодо не згоди з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, а тому суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в цій частині.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 року по справі № 440/15413/24 в частині задоволення позовних вимог прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління майном комунальної власності міста - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 по справі № 440/15413/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва