Справа № 280/9648/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9648/24
Суддя І інстанції Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 серпня 2024 року № 11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні (переведені) пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 , переведення пенсії з дня, що настає за днем смерті годувальника, а саме - з 30 березня 2024 року з призначеної пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника чоловіка, ОСОБА_2 , виходячи з розміру грошового забезпечення на день смерті у розмірі 70 процентів з суми грошового забезпечення 35 943,72 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 серпня 2024 року № 11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні (переведені) пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з 31 березня 2024 року, виходячи з розміру грошового забезпечення на день смерті у розмірі 70 процентів та з урахуванням суми грошового забезпечення, вказаного у довідці Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» 13 січня 2022 року № 33/28-3029, виданої на ім`я ОСОБА_2 , без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Вказує на те, що при обчисленні пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника її розмір є меншим за розмір її пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка становить 13432,24 грн., отже призначення пенсії в разі втрати годувальника є недоцільним.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , з 27 січня 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в Олівському відділу РАЦС Житомирської області від 23 лютого 1975 року, зроблена запис за номером 24.

При житті, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі № 280/3348/22, яке набрало законної сили 17 листопада 2022 року, ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 93% з грошового забезпечення визначеного в довідці МВС України Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» 13 січня 2022 № 33/28-3029, станом за листопад 2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», з 01 грудня 2019 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що складено відповідний запис за №836 в Запорізькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) від 01 квітня 2024 року.

Після смерті чоловіка позивач неодноразово зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Однак листами відповідача від 07 червня 2024 року, 01 серпня 2024 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника, в зв`язку із відсутністю необхідних документів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26 серпня 2024 року позивача повідомлено, що оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року по справі № 280/3348/22 на Головне управляння не покладено зобов`язань щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії на підставі Довідки про розмір грошового за забезпечення від 13 січня 2022 року №33/28-3029, тому розрахунок її пенсії в разі втрати годувальника визначається виходячи з розміру грошового забезпечення відповідно до довідки станом на січень 2016 року. Таким чином при обчислені позивачу пенсії в разі втрати годувальника її розмір є меншим за розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже призначення пенсії в разі втрати годувальника є недоцільним».

26 вересня 2024 року позивачем отримано Рішення №11 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 серпня 2024 року щодо відмови в перерахунку пенсії позивача. Як слідує із змісту вказаного рішення, при розрахунку пенсії в разі втрати годувальника розмір пенсії зменшується.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно частини 2 статті 30 Закону № 2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пунктом "б" частини 4 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються:

батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.

Статтею 36 Закону № 2262-XII визначено розміри пенсій в разі втрати годувальника.

Так, пунктом "а" частини 1 статті 36 Закону № 2262-XII визначено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини 1 статті 37 Закону 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

В свою чергу, норми Закону №2262-XII є спеціальними по відношенню до Закону № 1058-IV, оскільки ним визначено особливості пенсійного забезпечення, як осіб, звільнених з військової служби, так і осіб, які мають право на отримання пенсії у разі його смерті.

В межах даної справи право позивача на отримання пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника не є спірним.

Водночас, спірним є питання визначення розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , з якого розраховується пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_1 .

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Закон №2262-XII регламентує пенсію за вислугу років та передбачає розрахунок пенсії в разі втрати годувальника, виходячи з розміру грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

В свою чергу, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі № 280/3348/22, яке набрало законної сили 17 листопада 2022 року, ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 93% з грошового забезпечення визначеного в довідці МВС України Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» 13 січня 2022 № 33/28-3029, станом за листопад 2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», з 01 грудня 2019 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вищезазначена довідка була підставою для призначення, обчислення та виплати пенсії за вислугу років померлому годувальнику (чоловіку позивача) з 01 грудня 2019 року.

Так, рішенням суду померлим годувальником було відновлено своє право на пенсійне забезпечення. Утриманці годувальника мають право на отримання пенсії по втраті годувальника виходячи з належного пенсійного забезпечення померлого годувальника. У випадку поновлення права на отримання конкретною належного виду пенсії, вказане право поширюється і на членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті.

З урахуванням наведеного у сукупності колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення з 31 березня 2024 року пенсії в разі втрати годувальника виходячи з розміру грошового забезпечення на день смерті у розмірі 70 процентів та з урахуванням суми грошового забезпечення, вказаного у довідці Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» 13 січня 2022 року № 33/28-3029, виданої на ім`я ОСОБА_2 , без обмеження максимальним розміром.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун