Справа № 461/1968/24
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1968/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Александрович М.І.,

представника позивача Сампари Н.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові у режимі відеоконференції за адміністративним позовом

ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ),

в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна

(46003, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. За Рудкою, 33, офіс 24;

РНОКПП: НОМЕР_2 ),

до

Львівської митниці Державної митної служби України

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, )

про скасування постанови про порушення митних правил

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Адвокат Сампара Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Львівської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, згідно якого просить поновити позивачу строк на звернення із позовною заявою, а також скасувати постанову в.о. заступника начальника - начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченко Тараса Володимировича в справі про порушення митних правил №0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 471 МУ України від 22.08.2023 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Так, посилаючись на положення наведених у позовні заяві нормативних актів та судову практику, позивач зазначає, що 11 червня 2023 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Хольвінською Ольгою Орестівною, складено протокол про порушення митних правил № 0707/20900/23 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 471 МК України. Як вбачається з даного протоколу, 11 червня 2023 року близько 21 години 33 хвилини ОСОБА_1 водій транспортного засобу автомобільної марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер « НОМЕР_3 » прямував з Республіки Польща до України приватною поїздкою, через МАПП «Шегині» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме:

1.Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна виробник - Італія, - 4 шт.;

2.Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна виробник - Італія, - 1 шт.;

3.Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна виробник - Італія, - 3 шт.;

4.Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PS27ZS 16K-08Z, країна виробник - Італія, - 2 шт.;

5.Босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDS200TFLS900 - 1 пара;

6.Чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, кількість - 1 шт.;

7.Кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, кількість - 1 пара;

8.Кеди жіночі «GUCCI» 726850 FABAW 9785, кількість - 1 пара;

9.Туфлі чоловічі шкіряні «HERMES», ECAP5231089, кількість - 1 пара;

10.Шльопанці чоловічі «GUCCI» 42362705 AABYM 1347, кількість - 1 пара;

11.Туфлі чоловічі шкіра «LOUIS VUITTON» ND1909, кількість - 1 пара.»

28.06.2023 року складено висновок експерта СЛЕД Дермитслужби № 0477, згідно якого вартість виявлених товарів становить 380 610.00 грн.

17.08.2023 року ОСОБА_1 подав письмове заперечення щодо складеного протоколу та клопотання про призначення товарознавчої експертизи, на вирішення експертизи просив поставити наступні питання:

Яка дійсна вартість товару, перелік якого визначений в протоколі про порушення митних правил № 0707/20900/23 щодо ОСОБА_1 на 3 - 4 арк.;

Яка дійсна вага товару, перелік якого визначений в протоколі про порушення митних правил №0707/20900/23 щодо ОСОБА_1 на 3 - 4 арк.;

Чи є товар, перелік якого визначений в протоколі про порушення митних правил № 0707/20900/23 щодо ОСОБА_1 на 3 - 4 арк., оригіналом бренду, реплікою бренду чи підробкою бренду?

З невідомих позивачу причин митним органом вказане заперечення не було взято до уваги, а у задоволенні клопотання про встановлення дійсної вартості речей відмовлено.

22.08.2023 року в.о. заступника начальника - начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченко Тарасом Володимировичем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 471 МУ України.

Як вбачається з даної постанови громадянина ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. На громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів на суму 114 183.00 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0707/209000/23 від 11.06 2023 року, вирішено повернути гр. ОСОБА_1 . Вирішено стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 169,93 гривень.

Постанова про порушення митних правил ОСОБА_1 після її складення не отримана, в графі «копію постанови вручено (надіслано) ОСОБА_1 » та графі «копію постанови отримано» не міститься жодних відомостей, тобто станом на момент подання позову - 29.02.2024 року, оскаржувана постанова ОСОБА_1 не отримана.

21.02.2024 року представник Бенька Василя Леонідовича звернулася із адвокатським запитом до Львівської митниці з метою отримання постанови про порушення митних правил. 29.02.2024 року представник ОСОБА_1 отримала постанову в справі про порушення митних правил № 0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 471 МУ України.

Таким чином, строк оскарження постанови не є пропущеним.

29.02.2024 року постанова отримана лише адвокатом, у відповідь на адвокатський запит, а тому саме з цієї дати слід обчислювати строк оскарження постанови.

Позивач зазначає також наступне.

28.06.2023 року складено висновок експерта СЛЕД Дермитслужби № 0477. Згідно з висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 28.06.2023 року №-0477, загальна вартість товарів, вилучених у ОСОБА_1 протоколом про порушення митних правил № 0707/20900/23, станом на 17.07.2023 року, становить 380 610,00 грн.

22.08.2023 року в.о. заступника начальника - начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченко Тарасом Володимировичем складено постанову в справі про порушення митних правил № 0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 471 МУ України. В основу визначення розміру штрафу (114 183,00 грн.) відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 28.06.2023 року № -0477.

Відповідач не зазначив, які саме стандарти та технічні умови до товару він використовував, не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну. Товар ввозився з-за кордону в Україну, проте, яка інформація використовувалась для визначення вартості товару матеріали справи не містять. Відповідач не надав належного обґрунтування щодо того, що товар придбано на території іншої країни, тобто співставлення вартості з врахуванням даного критерію. Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі. Митний орган перешкодив ОСОБА_1 подати висновок незалежної товарознавчої експертизи, шляхом відмови у задоволенні клопотання про проведення такої експертизи. Встановлення вартості товару має ключове значення для даної справи, оскільки відповідно до санкції ч.2 ст.471 МК України вартість товарів безпосередньо впливає на розмір штрафу, який визначено як 30% від вартості товарів.

Позивач також стверджує, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок декларувати товари, які є об`єктом протоколу та постанови, оскільки вартість вказаних товарів не перевищує 500 євро та 50 кілограм.

На підставі вищенаведеного, представник позивача просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 14.03.2024 позивачу поновлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про порушення митних правил №0707/20900/23 від 22.08.2023 року та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

20.03.2024 року від представника відповідача Зирянова О.Ю. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, представник відповідача, посилаючись на положення чинного законодавства, зокрема Митного кодексу України, стверджує, що 11.06.2023 року о 21.33 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «зелений коридор», в`їхав автомобіль марки «Mercedes» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням гр. ОСОБА_1 . Обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», гр. ОСОБА_1 своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Під час виконання митних формальностей та митного контролю, було виявлено товари вартістю більше ніж 500 євро, які, відповідно до ст. 374 Митного кодексу України, перевищували неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме:

- Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна-виробник - Італія, у кількості 4 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна-виробник - Італія, у кількості 1 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна-виробник - Італія, у кількості 3 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PR27ZS 16K-08Z, країна-виробник - Італія, у кількості 2 шт.;

- Босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDC200TFLS900 у кількості 1 пара;

- Чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, у кількості 1шт.;

- Кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, у кількості 1 пара; - Кеди жіночі «GUCCI» 726850 FABAW 9785, у кількості 1 пара;

- Туфлі чоловічі шкіряні «HERMES» ECAP5231089, у кількості 1 пара;

- Шльопанці чоловічі «GUCCI», 42362705 AABYM 1347, у кількості 1 пара; - Туфлі чоловічі шкіряні «LOUIS VUITTON» ND1909, у кількості 1 пара.

Вказані товари переміщувалося без приховування в салоні і багажному відділенні автомобіля.

ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом, про товари, які переміщуються таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Враховуючи наведене, вищевказані товари, згідно протоколу про порушення митних правил було тимчасово вилучено.

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 28.06.2023 № -0477, вартість виявлених товарів становить 380 610,00 гривень.

17.07.2023 року представником гр. ОСОБА_1 - адвокатом Сампара Н.М. було подано до Львівської митниці заперечення на протокол про порушення митних правил №0707/ 20900/ 23 від 11.06.2023р., клопотання про проведення експертизи та клопотання про відкладення. Листом митниці від 25.07.2023 № 7.4-5/ 20-03/ 8.19/ 18652 було задоволено клопотання представника гр. ОСОБА_1 , адвоката Сампара Н.М. про відкладення розгляду справи порушеної стосовно гр. ОСОБА_1 . Щодо аргументів наведених у запереченні на протокол про порушення митних правил № 0707/20900/ 23 від 11.06.2023р. та у клопотанні про проведення експертизи, митниця вважала, що вони не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Товари, що переміщувалися гр. ОСОБА_1 і не перевищували неоподатковану норму були пропущені на митну територію України, а товари вартістю більше ніж 500 євро, які, відповідно до ст. 374 Митного кодексу України, перевищували неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, тимчасово вилучені у вказаної особи. Твердження представника гр. ОСОБА_1 - адвоката Сампара Н.М. про те, що експертиза по визначенню вартості незадекларованих товарів у даній справі не проводилась спростовується тим, що станом на 17.07.2023 товарознавчу експертизу товарів тимчасово вилучених у гр. ОСОБА_1 було проведено, що засвідчує наявний у матеріалах справи висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 28.06.2023 № -0477.

Оскільки гр. ОСОБА_1 під час складання протоколу про порушення митних правил №0707/20900/ 23 не було надано митному органу документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього не задекларованих товарів, митницею, у відповідності до норм ст.ст. 515 - 516 МК України, було призначено товарознавчу експертизу вказаної частини товарів. Проведення вказаної експертизи було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби.

З огляду на те, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, в порядку ст. 516 МК України, у справі було призначено експертизу та на підставі ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення. Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи у справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 28.06.2023 № 1420003301-0477, такий складений експертом ОСОБА_2 , яка володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз. Відтак такий висновок є належним і допустимим доказом у справі. Отже, висновок від 28.06.2023 № -0477 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил. Як вбачається із пояснення гр. ОСОБА_1 , наданого ним під час складання стосовно нього протоколу про порушення митних правил, а також самого протоколу про порушення митних правил № 0707/ 20900/ 23, товари які не перевищували неоподатковану норму для громадян були пропущені на митну територію України. Отже, тимчасово вилучені у гр. ОСОБА_1 товари перевищували норми встановлені ч.1 ст.374 МК України.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач, в особі уповноваженого представника, вважає, що позивачем ні до суду, як додаток до позовної заяви, ні до митниці під час винесення постанови в справі про порушення митних правил, не було надано будь-яких доказів щодо непричетності гр. ОСОБА_1 до дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

Відтак, відповідач стверджує, що Львівською митницею правомірно притягнуто гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить суд у задоволенні заявлених вимог відмовити, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

25.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач повторно наголошує на тому, що висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі, а у відзиві на позовну заяву не міститься будь яких заперечень, пояснень чи аргументів щодо вказаних тверджень. Також, відповідач вважає, що не відповідають дійсності твердження митного органу про те, що у задоволенні клопотання Бенько В.Л. про проведення експертизи відмовлено з тих підстав, що вказана експертиза мала проводитися за рахунок ОСОБА_1 .

Разом з тим, згідно ст. 286 КАС України, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених ст. 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Отже, подача відповіді на відзив у цій категорії справ не передбачена, що не позбавляє позивача чи його уповноваженого представника права навести відповідні доводи під час розгляду справи по суті у суді у свої усних чи письмових поясненнях. З огляду на наведене суд не оцінює доводи позивача подані у вказаній заяві.

Ухвалою суду від 07.05.2024 задоволено клопотання адвоката Сампари Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про призначення судової товарознавчої експертизи. Призначено у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил судову товарознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Яка дійсна вартість майна (товару), вилученого згідно протоколу про порушення митних правил Львівської митниці ПМП №0707/20900/23 від 22 серпня 2023 року, а саме:

- окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна виробник Італія, ? 4 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна виробник Італія, ? 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна виробник Італія, ? 3 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PR27Zs 16K-08Z, країна виробник Італія, ? 2 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDS200TELS900 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, кількість 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, кількість 1 пара. Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- кеди жіночі «GUCCI» 726850 PABAW9785, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- туфлі чоловічі шкіряні «HERMES» ECAP5231089, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403;

- шльопанці чоловічі «GUCCI», 42362705 ААВYM 1347, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- туфлі чоловічі шкіряні «LOUIS VUITTON» ND1909, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403.

2) Яка дійсна вага майна (товару), вилученого згідно протоколу про порушення митних правил Львівської митниці ПМП №0707/20900/23 від 22 серпня 2023 року, а саме:

- окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна виробник Італія, ? 4 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна виробник Італія, ? 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна виробник Італія, ? 3 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PR27Zs 16K-08Z, країна виробник Італія, ? 2 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDS200TELS900 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, кількість 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, кількість 1 пара. Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- кеди жіночі «GUCCI» 726850 PABAW9785, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- туфлі чоловічі шкіряні «HERMES» ECAP5231089, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403;

- шльопанці чоловічі «GUCCI», 42362705 ААВYM 1347, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- туфлі чоловічі шкіряні «LOUIS VUITTON» ND1909, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403.

3) Чи є оригіналом бренду, реплікою бренду чи підробкою бренду майно (товар) вилучений згідно протоколу про порушення митних правил Львівської митниці ПМП №0707/20900/23 від 22 серпня 2023 року, а саме:

-окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна виробник Італія, ? 4 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна виробник Італія, ? 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна виробник Італія, ? 3 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

- окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PR27Zs 16K-08Z, країна виробник Італія, ? 2 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

-босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDS200TELS900 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

-чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, кількість 1 шт. Код згідно УКТЗЕД: ;

-кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, кількість 1 пара. Код згідно УКТЗЕД: 6404;

-кеди жіночі «GUCCI» 726850 PABAW9785, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

-туфлі чоловічі шкіряні «HERMES» ECAP5231089, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403;

- шльопанці чоловічі «GUCCI», 42362705 ААВYM 1347, кількість 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6404;

- туфлі чоловічі шкіряні «LOUIS VUITTON» ND1909, кількість ? 1 пара; Код згідно УКТЗЕД: 6403.

Проведення судової товарознавчої експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил направлено у розпорядження експертів. Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.

03.03.2025 року до суду з експертної установи повернулись матеріали справи з висновком експерта та у цей же день, відповідною ухвалою суду, провадження у справі було відновлено.

23.04.2025 до суду позивачем надіслано додаткові письмові пояснення, згідно яких представник позивача просить заявлені вимоги задовольнити, а також просить закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також, у різі якщо суд прийде до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, просить змінити захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 380 610,00, на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 300 025,75 грн. Зокрема, представник позивача вказує, що згідно висновку експерта Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз №2537-Е, вартість незадекларованого товару становить 300 025,75 гривень, а 30% від вказаної суми складає 90 007,73 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні в ході провадження у справі підтримав доводи наведені у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказавши, що вважає такий безпідставним. У судове засідання 23.04.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неявка будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, у тому числі того, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання, враховуючи також те, що перешкод для розгляду справи не встановлено.

Крім того, суд враховує положення ст. 205 КАС України, відповідно до яких неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» покладено на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлено, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Судом встановлено, що 22.08.2023 року в.о. заступника начальника - начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченко Тарасом Володимировичем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 471 МУ України.

Згідно даної постанови, громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. На громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів на суму 114 183,00 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0707/209000/23 від 11.06 2023 року, вирішено повернути гр. ОСОБА_1 . Стягнуто з гр. ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 169,93 гривень.

Оцінюючи доводи сторін та наявні у матеріалах справи доказів, суд враховує наступне.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, ніким з учасників процесу не оспорюються обставини справи наведені у оскаржуваній постанові в частині перевезення та виявлення товару, його кількості, найменування, способу перетину митного кордону, а також особи яка цей товар перевозила.

Так, позивач визнає, що 11.06.2023 року о 21.33 год., в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «зелений коридор», в`їхав автомобіль марки «Mercedes» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням гр. ОСОБА_1 . Обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», гр. ОСОБА_1 своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Під час виконання митних формальностей та митного контролю, було виявлено товари, а саме:

- Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLR, країна-виробник - Італія, у кількості 4 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «HUBLOT» H006 120.PLY, країна-виробник - Італія, у кількості 1 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» SPS04W-F DGO-06F, країна-виробник - Італія, у кількості 3 шт.;

- Окуляри сонцезахисні ТМ «PRADA» PR27ZS 16K-08Z, країна-виробник - Італія, у кількості 2 шт.;

- Босоніжки жіночі ТМ «CHRISTIAN DIOR» KDC200TFLS900 у кількості 1 пара;

- Чохол для телефону «LOUIS VUITTON» до телефону APPLE IPHONE 13 PRO MAX, у кількості 1шт.;

- Кросівки чоловічі «PLEIN SPORT» PCASS20206A, у кількості 1 пара; - Кеди жіночі «GUCCI» 726850 FABAW 9785, у кількості 1 пара;

- Туфлі чоловічі шкіряні «HERMES» ECAP5231089, у кількості 1 пара;

- Шльопанці чоловічі «GUCCI», 42362705 AABYM 1347, у кількості 1 пара;

- Туфлі чоловічі шкіряні «LOUIS VUITTON» ND1909, у кількості 1 пара.

Вказані товари переміщувалося без приховування в салоні і багажному відділенні автомобіля.

Згідно ч. 2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки - зміну чи припинення правовідносин.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України.

Підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог або дослідження обставин які виходять за межі заявленого предмету позову судом в ході провадження у справі не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд протоколів про порушення митних правил та прийняття компетентними органами за ними рішень мають повністю підкорюватись вимогам законності. Такий висновок випливає з проголошеної у ст.8 Конституції України дії принципу верховенства права, до змісту якого входить обов`язок органів публічної влади діяти відповідно до закону і в межах норм, що визначають їхні повноваження. Ці органи не повинні діяти свавільно.

У частині першій ст. 466 МК України зазначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст.486 МК України).

Відповідно до ст. 489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється Митним кодексом України.

Частиною 2 статті 471 МКУ встановлено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Вчинення даного правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, чого не заперечують учасники процесу (сторони), відповідач, визначаючи розмір стягнення, виходив із вартості товарів визначених висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 28.06.2023 № -0477, згідно якого було встановлено загальну вартість товару у сумі 380610,00 грн. Отже, розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків від 380610,00 грн.

Оцінюючи доводи учасників процесу щодо вартості товарів визначеної митним органом, а також наявності чи відсутності у діях позивача складу інкримінованого правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Частиною 4 ст. 366 МК України визначено, що громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою;

Нормами ч.5 ст.366 МК України визначено, що початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення;

Відповідно до норм ч.6 ст. 366 МК України, громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.

Частиною 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1 000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до ст. 197 МК України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Нормами ч. 4 ст.374 МК України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, зокрема з наведеного вище висновку СЛЕД та висновку експерта від 26.02.2025 вартість товарів виявлених у позивача при перетині митного кордону визначена у кожному з цих висновків становить більше ніж 500 євро, тобто, відповідно до ст. 374 Митного кодексу України, перевищувала неоподатковану норму переміщення через митний кордон України. Слід також відзначити, що позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів щодо придбання відповідних товарів з наявними у них даними про їх фактичну вартість.

Наведене спростовує доводи сторони позивача щодо наявності підстав для закриття провадження у справі внаслідок відсутності події чи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з наданих суду доказів, у тому числі матеріалів справи про порушення митних правил, які долучені до відзиву та досліджені судом безпосередньо у судовому засіданні, встановлено, що гр. ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»). Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 2 ст. 471 МК України.

Щодо доводів учасників процесу стосовно визначення розміру штрафу та підстав для призначення експертного дослідження під час провадження у митному органі, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Доводи представника відповідача про те, що особа, стосовно якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи, як одна з підстав для відмови у позові, у даному випадку є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як наведено вище, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст.495 МКУ, посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення.

Положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є втіленням спеціально-дозвільного (імперативного) типу правового регулювання згідно з яким «Заборонено все, що прямо не вказано у законі».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, стверджуючи про те, що позивач не скористався правом ініціювати проведення незалежної експертизи, відповідач фактично перекладає на нього свій прямо передбачений законодавством обов`язок щодо з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене прямо суперечить закріпленим у ст. 62 Конституції України принципам презумпції невинуватості.

Більше того, у цій справі позивач заявляв відповідне клопотання під час розгляду справи у митному органі, але таке було відхилене, оскільки 28.06.2023 року складено висновок експерта СЛЕД Дермитслужби № -0477.

Водночас, оцінюючи доводи представника відповідача наведені у відзиві щодо підстав та порядку призначення експертного дослідження, суд підкреслює, що він не ставить під сумнів повноваження митного органу на проведення і призначення відповідного дослідження, адже такі повноваження прямо випливають із наведених вище положень Митного кодексу України. У даному випадку предметом дослідження є саме об`єктивність відповідного висновку.

Разом з тим, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження та не спростовані наступні обставини, а також доводи сторони позивача.

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 515 МКУ, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди. У разі неналежної якості або повноти висновку експерта може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту (експертам).

Відповідно до ч.ч.3-6 ст. 517 МКУ, у разі потреби взяття проб та зразків може проводитися також в осіб, не зазначених у частині першій цієї статті, свідчення та участь яких у вивченні та оцінці обставин порушення митних правил можуть мати істотне значення для провадження і розгляду справи. Посадова особа митного органу, у провадженні або на розгляді якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову про взяття проб та зразків. До взяття проб та зразків у разі потреби може залучатися експерт. Про взяття проб та зразків складається протокол.

Водночас, суд не може залишити поза увагою наступні обставини, які безпосередньо впливають на об`єктивність судового розгляду.

В ході розгляду справи у суді було задоволено клопотання представника позивача про призначення судової товарознавчої експертизи та призначено у цій справі судову товарознавчу експертизу. Ухвалюючи відповідне рішення, суд приймав до уваги необхідність дотримання повноти та об`єктивності судового розгляду. Крім того, суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що сумніви стосовно того, які саме стандарти та технічні умови до даного виду товару використовував експерт митниці, відсутність коду товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності та відомостей з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну у відповідному висновку ставлять під сумнів його об`єктивність. Крім того, слушними є доводи позивача про те, що товар ввозився з-за кордону в Україну, проте, яка інформація використовувалась для визначення вартості товару матеріали справи не містять, зокрема відповідач не надав належного обґрунтування оцінки експертом СЛЕД інформації та даних про те, що товар придбано на території іншої країни, тобто визначення вартості з врахуванням даного критерію.

Відповідно до наведеного вище висновку експерта від 26.05.2025 № 2537-Е, за результатами проведення вищевказаної експертизи вартість майна (товару) вилученого згідно протоколу про порушення митних правил Львівської митниці ПМП № 0707/20900/23 від 22.08.2023 року становить 300 025,75 грн. Доказів, які ставлять під сумнів обґрунтованість наведеного висновку в ході судового розгляду не здобуто.

Також, суд вважає слушними та доречними доводи позивача про те, що матеріали справи не містять доказів, що експерт Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, в той час як експерт який надав вищезгаданий висновок від 26.05.2025 № 2537-Е про таку відповідальність попереджений безпосередньо у рішенні суду, яким призначено експертизу.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Висновок експерта від 26.05.2025 № 2537-Е безпосередньо стосується обставин справи, тобто містить інформацію щодо предмета доказування, здобутий за встановленою процесуальним законом процедурою, а отже є належним і допустимим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Варто відзначити, що закріплений у Конституції України принцип презумпції невинуватості надає позивачу право не доводити свою невинуватість під час провадження у справі про притягнення його до відповідальності. Цей принцип очевидно охоплює та включає право не подавати в обов`язковому порядку докази на спростування доводів митного органу, який у цій справі фактично виконує функцію сторони обвинувачення.

Суду надано висновок експертизи від 26.05.2025 № 2537-Е, який приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ, не спростований в ході розгляду справи, містить відомості щодо методології проведення дослідження, виданий компетентною особою, з врахуванням даних наданих сторонами у справі, зокрема доводів позивача, які відхилені без належного обґрунтування митним органом під час розгляду справи, виготовлений з врахуванням усіх матеріалів справи, що були надані у розпорядження експерта.

Наведене свідчить про те, що фактична вартість товару на момент його ввезення на митну територію України становила саме 300 025,75 грн.

Таким чином, до позивача слід було застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 90 007,73 грн., що становить 30% від вказаної суми.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, з огляду на наступне.

За твердженням відповідача, у справі про порушення митних правил №0707/20900/ 23 наявний лист митниці від 23.08.2023 № 7.4/ 20-03/10/21711, яким на адресу в адресу гр. ОСОБА_1 та адвоката Сампара Н.М. було скеровано постанову митниці від 22.08.2023 у справі про порушення митних правил № 0707/ 20900/ 23 (поштою та електронною поштою відповідно). Згідно довідки УКРПОШТИ про причини повернення листа в адресу гр. ОСОБА_1 , лист з трекінг - номером №006 повернувся до митниці «за закінченням терміну зберігання», а відповідно до витягу із електронних поштових повідомлень, лист митниці від 23.08.2023 № 7.4/ 2003/10/21711 на адресу адвоката Сампара Н.М. доставлений.

Позивач, звертаючись до суду, подав клопотання про поновлення процесуального строку на звернення із позовом, мотивуючи його тим, що постанова про порушення митних правил ОСОБА_1 після її складення не отримана, в графі «копію постанови вручено (надіслано) Беньку В.Л.» та графі «копію постанови отримано» не міститься жодних відомостей, що дозволяє стверджувати, що станом на момент подання позову 29.02.2024 року оскаржувана постанова позивачем не отримана. Рекомендований лист з постановою ОСОБА_1 не отримував. 21.02.2024 року представник Бенька Василя Леонідовича звернулася із адвокатським запитом до Львівської митниці з метою отримання постанови про порушення митних правил. 29.02.2024 року представник ОСОБА_1 отримала постанову в справі про порушення митних правил №0707/209000/23 та 08.03.2024 звернулася до суду з позовною заявою. Жодних розписок чи доказів, які засвідчують отримання постанови раніше ніж вказано позивачем, відповідачем суду не надано. Зокрема, надані суду докази скерування поштових відправлень таких розписок не містять.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що при оцінці питання своєчасного звернення до суду, цей аргумент є важливим, оскільки доводи позивача щодо підстав поновлення відповідного строку в ході розгляду справи спростовані не було.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному право на звернення до суду.

Встановлено, що позивач звернувся до належного суду за встановленою процедурою, зокрема подав позовну заяву разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, право на ініціювання якого надано стороні.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з тим, що позивач пропустив строк на звернення із позовною заявою із поважних причин.

В цьому контексті суд відзначає, що є цілком логічним і той факт, що позивач, після ознайомлення з оскарженою постановою, міг погодитись з нею, внаслідок чого відмовитись від права звертатись до суду із цим позовом для того аби оскаржити рішення митного органу. Для звернення до суду позивач повинен мав би мати принаймні мінімальні підстави, які очевидно повинно ґрунтуватись на відповідних доказах, підставах та мотивах, що очевидно не могло бути зроблено за відсутності у розпорядженні сторони відповідної постанови. Термін подачі позову до суду не виходить за межі розумного.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Наведене твердження відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а.

Оскаржувана постанова безпосередньо стосується позивача та покладає на нього обов`язок сплатити штраф, а відтак має безпосереднє відношення до реалізації його прав та інтересів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду наведеному у постанові від 31.01.2018 у справі №660/575/16-а.

У постанові від 12.05.2020 у справі №490/236/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив наступне. Процедура оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Тобто, у даному випадку, норми КУпАП і КАС України застосовуються субсидіарно. Зокрема, частиною другою статті 162 КАС України передбачено можливість прийняття судом іншої, ніж визначено у пунктах 1-8 цієї ж частини статті, постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Натомість, статтею 293 КУпАП закріплено повноваження орану за наслідками розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Як наведене вище, суд у даній справі враховує наступні положення законодавства.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з конкретних обставин даної справи наведених вище, суд вважає, що найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зміна заходу стягнення, шляхом зменшення його розміру в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу у сумі 114 183.00 грн на штраф у сумі 90007,73 грн.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Судом даний позов задоволено частково. Вирішуючи питання визначення пропорції для розрахунку розподілу судових витрат, суд виходить з наступних мотивів.

Підстав для закриття провадження у справі та скасування оскарженої позивачем постанови в ході розгляду справи не встановлено. Фактичною підставою для часткового задоволення позову є невірний розмір штрафу визначений митним органом, який визначався виходячи з вартості товарів розмір якої спростований експертним дослідженням проведеним в процесі судового розгляду. Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу, а розбіжності у позиції сторін фактично стосуються вартості товарів виявлених у позивача, розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача слід визначити виходячи з суми на яку зменшено розмір штрафу (114183 грн - розмір штрафу, 90007,73 грн розмір штрафу визначеного судом, тобто розмір штрафу зменшено на 24 175,27 грн., що становить 21,17% від визначеного митним органом штрафу). Суд приходить до переконання, що такий підхід для визначення відповідного розміру відповідає критеріям розумності та справедливості, адже в ході розгляду справи підстав для задоволення позову у повному обсязі не встановлено.

Позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору 1121,20 грн та 24611,60 грн оплата послу експерта, тобто усього 25732,80 грн. Виходячи з наведеного вище обґрунтування розміру відшкодування судових витрат, з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 5447,63 грн, що становить 21,17% від 25732,80 грн.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

У постанові в.о. заступника начальника - начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича у справі про порушення митних правил №0707/209000/23 щодо ОСОБА_1 від 22.08.2023 змінити захід стягнення застосований до правопорушника в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу у сумі 114 183 гривень 00 копійок на штраф у сумі 90007 гривень 73 копійки.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної Служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 5447 гривень 63 копійки.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ),

представник позивача - адвокат Сампара Надія Миронівна

(46003, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. За Рудкою, 33, офіс 24;

РНОКПП: НОМЕР_2 ),

відповідач - Львівська митниця Державної митної служби України

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, )

представник відповідача Зирянов Олег Юрійович

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1)

Повний текст судового рішення складений 23.04.2025 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький