Справа № 351/1138/23
Суддя: СЕГІН І.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/1138/23
Номер провадження №2-а/351/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

за участі: секретаря - Бабшинської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області ДПП (інспектора взводу №1 роти №2 УПП в Івано-Франківській області Довжука С.Д.) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Фармуга В.С., звернувся в суд із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області ДПП (інспектора взводу №1 роти №2 УПП в Івано-Франківській області Довжука С.Д.) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивував тим що 09.05.2023 року позивача добре знайомий ОСОБА_2 на його прохання погодився автомобілем "Мercedes-Вenz" державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить матері позивача ОСОБА_3 відвести його в м. Снятин по особистих справах, так як він ще не отримав водійське посвідчення. Приблизно біля 01.30 год., коли вони поверталися додому, автомобіль почав глохнути по невідомій причині, у зв`язку з чим було прийнято рішення заїхати на заправочну станцію, яка була поруч, щоб припаркувати транспортний засіб та встановити причину. Весь цей час позивач сидів збоку водія, а коли знайомий припаркував автомобіль на стоянку, він пересів на місце водія і почав слухати музику. Після того, як позивач опинився на місці водія і увімкнув радіо, до місця парковки автомобіля під`їхав патруль поліції. Поліцейський поцікавився, чи все в порядку і в бесіді зажадав пред`явити документи на автомобіль і водійське посвідчення. Позивач, пояснивши, що він не водій, а керував автомобілем і має водійське посвідчення його знайомий, який його возить, натомість пред`явив тільки свій паспорт та технічний паспорт на автомобіль, який належить його матері. Перевіривши документи, один із поліцейських заявив, що позивачу необхідно пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а в разі відмови, пройти огляд в медичному закладі. Пройти огляд на стан сп`яніння позивач відмовився, так як автомобілем не керував і ніякого правопорушення не скоїв. В результаті тут же на місці один із поліцейських склав протокол про те, що позивач відмовився від проходження експертизи на стан сп`яніння, а інша поліцейська винесла постанову за керування транспортним засобом у відсутності водійського посвідчення.

Ніхто із поліцейських належним чином не роз`яснив позивачу право скористатися в даному випадку допомогою адвоката і він поставив підписи на протоколі та постанові з метою щоб швидше їх відпустили. Пізніше, уважно прочитавши складені працівниками поліції протокол та винесену постанову про штраф в розмірі 3400 грн. за керування автомобілем без права керування таким транспортним засобом, позивач зрозумів що адміністративний протокол складений на нього за частиною 1 статті 130 КУпАП та винесена постанова за частиною 2 статті 126 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та складена з грубим порушенням діючого законодавства.

Позивач не керував автомобілем і повністю заперечує факт керування транспортним засобом. У матеріалах справи відсутні належні докази керування, жодних відеозаписів чи показань свідків немає. Водій, який керував до того, як вони припаркувалися на заправочній станції, ніякого правопорушення не скоїв, ніхто вказаний транспортний засіб не зупиняв, і тому вимагати від них документи та складати на позивача адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП та виносити постанову про накладення штрафу в розмірі 3400 грн за частиною 2 статті 126 КУпАП поліцейські не мали на це законних підстав.

Позивач стверджує, що не погодився пройти тест на алкогольне сп`яніння, так як немав ніякого відношення до керування вказаним транспортним засобом. Заперечує факт виконання ним функції водія і будь-який рух вказаного транспортного засобу, так як транспортним засобом не керував. А тому, з таким протоколом та звинуваченням погодитися не може, про що робив та робить відповідну заяву. Позивач вважає, що адміністративний протокол складений на нього за частиною 1 статті 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, а винесена постанова за частиною 2 статті 126 КУпАП складена з грубими порушеннями діючого законодавства та підлягає скасуванню оскільки з наступних підстав.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким нібито зафіксовано дане правопорушення, не встановлено факт керування ним транспортним засобом. Відсутність доказів керування транспортним засобом виключає відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 749351 винесену 09.09.2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити повністю, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити.

03.01.2024 року відповідачем у справі подано до суду відзив на позовну заяву, яку останній мотивує тим, що відповідно до Наказу Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 28.03.2023 року № 119 "Про внесення змін до наказу від 25.02.2022 року № 1 "Про затвердження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування" з метою підтримання правопорядку на території Івано-Франківської області з 29.03.2023 року запроваджено комендантську годину на території Івано-Франківської області з 00:00 поточної доби до 05:00 наступної доби. Відтак, інспектор подав сигнал, яким зобов`язав зупинитися водія транспортного засобу. Останній вимогу інспекторів патрульної поліції виконав та зупинився. Інспектор підійшов до транспортного засобу, представився водію відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" та проінформував останнього про причину зупинки транспортного засобу. Після виконання вимог, передбачених ст. 35 та ч.3 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" інспектор пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів. Позивач таку вимогу інспектора не виконав та не пред`явив для перевірки документи, передбачені п.п. "а", "б", "г" п. 2.1 ПДР України. В процесі перевірки документів інспектором встановлено, що позивач не має права керування транспортним засобом, оскільки відповідно до бази "Інформаційного порталу Національної поліції України" громадянин ОСОБА_1 станом на 09.05.2023 року посвідчення водія не отримував. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП інспектором після розгляду справи винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зі змісту відеофайлу "Clip 0" вбачається наступне. Після зупинки транспортного засобу та представлення особи інспектора, останній пред`явив законну вимогу до позивача щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Однак, замість того, щоб виконати законну вимогу інспектора відповідно до п.п.2.4 "а" ПДР та ст.16 Закону України "Про дорожній рух" позивач почав вести з працівниками поліції дискусію та усіма способами намагався уникнути від виконання такої вимоги як пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, оскільки як було встановлено інспектором за допомогою бази "Інформаційного порталу Національної поліції України" позивач на той момент- 09.05.2023 року посвідчення водія не отримував та відповідно не мав права керування транспортним засобом. До того ж, сам позивач в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, не заперечував стосовно того, що на момент керування у нього не було посвідчення водія, оскільки на той момент він лише проходив курси в автошколі для отримання такого посвідчення. В наявності є відео з автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу інспектора, а саме відеофайл Clip 1, на якому зафіксовано факт руху транспортного засобу "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. Із змісту даного відео вбачається, що відразу після зупинки інспектор підійшов до вказаного транспортного засобу та виявив, що за кермом даного автомобіля знаходився позивач. До того ж, факт керування транспортним засобом позивачем, що відбулось 09.05.2023 о 01.2 год. по вул. Винниченка, 29 в м. Снятин Коломийського району, було встановлено Снятинським районним судом, який розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу, ухвалив постанову від 03.08.2023 року №351/1093/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Отже, пояснення позивача стосовно того, що в зазначений вище період часу, він не керував транспортним засобом, зводяться до загальних фраз, які зазначені виключно з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Просив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, справу розглядати без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задовленні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД № 749351 від 09.05.2023р. про те, що він 09.05.2023р. біля 01.22 год. в м. Снятин по вул. Винниченка, Коломийського району, керував транспортним засобом "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснив, що ОСОБА_1 був зупинений у комендантську годину.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» №184 від 03.03.2022 (далі постанова КМУ №184 від 03.03.2022), установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Вказана постанова, зокрема і підпункт 1 пункту 1, набрали чинності 03.03.2022.

У преамбулі вказаної постанови КМУ №184 від 03.03.2022 вказано, що вона прийнята відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно з частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України в разі введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях: розробляє та вводить в дію План запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в окремих місцевостях України з урахуванням загроз та особливостей конкретної ситуації, яка склалася.

Отже, норми постанови КМУ №184 від 03.03.2022 (як вбачається з її назви і преамбули) приймалися саме з метою врегулювання окремих питань щодо допуску водіїв до керування транспортними засобами у період воєнного стану і були спрямовані на врегулювання тих правовідносин, які виникли саме у зв`язку із введенням воєнного стану.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Вказані обставини свідчать про те, що станом на 09.05.2023 року, тобто на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, на території України діяв режим воєнного стану.

Згідно п. 8 Порядку на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв, а також адвокатам, призначеним регіональними центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманим у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, особам, час прибуття до яких припадає на визначений період доби, зокрема на власних транспортних засобах.

Контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту (п. 11 Порядку).

Згідно п. 16 Порядку патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

1) затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

2) перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки або свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката України та скановану копію доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги, а в разі їх відсутності затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

4) тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що 09.05.2023 року близько 01.22 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час дії комендантської години, що давало працівникам поліції підстави відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» здійснити зупинку такого транспортного засобу.

Указані обставини свідчать про наявність законної підстави зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та дотримання працівниками поліції вимог закону щодо порядку здійснення такої зупинки.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Оглядом матеріалів диску, наданого суду представником відповідача, встановлено наявність відеозапису, на якому відображено спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу та на вимогу інспектора водій відмовився надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Почав вести з працівниками поліції дискусію та усіма способами намагався уникнути від виконання такої вимоги, як пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії. Також, позивач в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, не заперечував стосовно того, що на момент керування у нього не було посвідчення водія, оскільки на той момент він лише проходив курси в автошколі для отримання такого посвідчення. На іншому відео зафіксовано факт руху транспортного засобу "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. Із змісту даного відео вбачається, що відразу після зупинки інспектор підійшов до вказаного транспортного засобу та виявив, що за кермом даного автомобіля знаходився позивач.

Отож, наданий суду відеозапис є достатнім, належним та допустимим доказом того, що водій ОСОБА_1 у час та дату, яка вказана у спірній постанові керував транспортним засобом не маючи права на керування транспортними засобами, чим порушив п.п. "а", "б", "г" п.2.1 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -

Відповідно до п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямовано на дотримання безпеки дорожнього руху.

Вбачається, що у інспекторів були підстави вважати, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У такому випадку не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі ст.ст. 9, 1213, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області ДПП (інспектора взводу №1 роти №2 УПП в Івано-Франківській області Довжука С.Д.) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 749351 від 09.05.2023р. за ч.2 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН