Справа № 420/36682/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36682/24

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В. Дата і місце ухвалення: 17.02.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р., визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500110/2024/000241 від 19.11.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що при митному оформленні транспортного засобу, а саме: пошкодженого, бувшого у використанні легкового автомобіля KIA CARNIVAL, номер кузову НОМЕР_1 , модельний рік 2018, який ввозився позивачем на територію України, ОСОБА_1 визначено його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) у розмірі 7600 доларів США та заявлено цей показник у декларації митної вартості. На підтвердження визначеної митної вартості надані відповідні підтверджуючі документи. Однак, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р. із застосуванням резервного методу, за яким митну вартість автомобіля визначено на рівні 12 000 доларів США, що призвело до надмірної сплати митних платежів в розмірі 58458,56 грн. Таке рішення ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначає, що у всіх наданих Митниці документах абсолютно всі числові значення зазначені однаково та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними. В інвойсі від 26.07.2024р. визначено умови поставки CFR, що означає, що зазначена в інвойсі вартість товару включає в себе кінцеву вартість продукції з урахуванням експортного оформлення, сплати ввізного мита та інших зборів, а також вартість доставки (фрахту) до визначеного пункту призначення. У даному випадку не має значення коди фактично продавець сплатив фрахт: у порту відправлення або у порту призначення, враховуючи, що вказаний платіж включений у ціну товару, що виставлена до сплати покупцю у поданих до митного оформлення інвойсах. Позивач стверджувала, що Одеською митницею неправомірно було запитано декларацію країни походження, яка у відповідності до ст.53 МК України не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару. Відсутність банківського платіжного документу не впливає на митну вартість товару, а сумніви щодо відомостей стосовно умов оплати товару не можуть бути підставою для витребування додаткових документів з прийняттям в наступному рішення про коригування митної вартості товару. Відсутність у ОСОБА_1 документів, пов`язаних із страхуванням транспортного засобу зумовлено тим, що позивач не здійснювала таке страхування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 17.02.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на необґрунтованість тверджень Митниці, що зазначена в інвойсі вартість доставки автомобіля в Україну 1600 доларів США може відповідача тільки вартості перевезення від порту Іньчон (Корея) до порту розвантаження Чорноморськ (Україна). Судом не враховано, що за умовами поставки CFR вартість товару включає в себе кінцеву вартість продукції. Додаткових витрат по фрахту в порту завантаження ОСОБА_1 не понесла, так як вказаний платіж включений в ціну товару, що виставлена до сплати покупцю.

Також, апелянт посилається на те, що відповідачем необґрунтовано зобов`язано декларанта надати не передбачені статтею 53 Митного кодексу України документи декларацію країни походження та банківський платіжний документ, що стосується товару. Митним органом не зазначено, які саме факти чи складові митної вартості можуть підтвердити зазначені документи. Поданий разом з митною декларацією інвойс містить всі необхідні реквізити згідно призначення цього документа, всі дані щодо товару та його ціни, відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару. Що ж до вимоги Митниці про надання документів про наявність чи відсутність страхування товару, то, за твердженнями апелянта, страхування транспортного засобу декларантом не здійснювалося, доказів щодо протилежного митним органом не наведено.

Посилається апелянт і на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р. зазначено лише посилання на митні декларації, з якими співставлялася вартість товару. Проте, зі змісту цього рішення не є можливим визначити який саме товар переміщувався через митний кордон за наведеною митною декларацією та на підставі яких документів визначалася вартість товару.

Одеська митниця подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач стверджує, що оскільки транспортний засіб позивач придбала на аукціоні, що виключає відстрочення платежу, тому вона мала надати документи, які підтверджують оплату товару на підставі п.4 ч.2 ст.53 МК України. Враховуючи, що надані декларантом документи містили ряд розбіжностей та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, Митницею витребувало у ОСОБА_1 додаткові документи, яких нею не надано. Розбіжності усунені не були, а тому Одеською митницею правомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №24UA14U4 від 19.11.2024р., згідно якої на митну територію України надійшов товар:

легковий автомобіль, двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовувався - 1шт.; торгівельна марка "KIA"; модель "CARNIVAL"; ідент. №VIN НОМЕР_1 ; номер шасі - нема даних; номер двигуна - нема даних; тип двигуна - дизель; об`єм двигуна - 2199 см3; колісна формула - 4x2; тип кузова - універсал; колір - сірий; календарний рік виготовлення - 2018р.; модельний рік - 2018р.; загальна кількість місць, включаючи водія - 9. КТЗ має пошкодження: подряпини ЛФП переднього правого крила, дах вм`ятина пошкоджене ЛФП; пробіг за одометром - 67 343 км.; реальний пробіг -288 959 км.; торгівельна марка - KIA; виробник - KIA MOTORS CORPORATION; країна походження - KR Корея.

Митну вартість товару визначено за основним методом за ціною договору (контракту) у розмірі 7600 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією №24UA14U4 від 19.11.2024р. декларантом подані наступні документи: рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №СІ-43 від 26.07.2024р.; домашній коносамент (House bill of lading) №MSKORRE2868 від 17.08.2024р.; коносамент №SEL1765444 від 17.08.2024р.; декларація про походження товару №474-Е/24 від 18.11.2024р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.07.2024р.; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №474-Е/24 від 18.11.2024р.; договір про надання послуг митного брокера №061124/1 від 06.11.2024р.; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні КМ068490 від 01.11.2002р.; довідка №64254 від 13.11.2024р.; фото автомобіля.

Митним органом виявлено розбіжності у поданих документах, а також зроблено висновок, що останні не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а тому, відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Листом від 19.11.2024р. декларант повідомив Митницю, що всі документи ним вже надані та просив здійснити оформлення товару за поданою митною декларацією.

У зв`язку з цим, Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р., яким митну вартість товару визначено за резервним методом. У графі 33 вказаного рішення зазначено, що:

1) у інвойсі від 26.07.2024р. №CI-43 продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600 дол. США, що за наявною у митного органу інформацією може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження CHORNOMORSK (UA), який зазначено у коносаменті №SEL1765444 від 17.08.2024р. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином, у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості;

2) відповідно до п.1 п.6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у поданому висновку від 18.11.2024р. №474-Е/24 про вартісні характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про проведення фізичного або митного огляду (акти оглядів) та про присутність експерта «методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту Фонду Держмайна від 24.11.2013р. №142/5/2092»;

4) у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно з частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

5) у наданому до митного оформлення коносаменті №SEL1765444 від 17.08.2024р. наявна фраза FREIGHT COLLECT, але жодних документів, що підтверджують вартість фрахту, не надано.

Враховуючи вищевикладене та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України, Одеською митницею видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500110/2024/000241 від 19.11.2024р.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим і становить 12 020 дол. США/шт. (МД від 14.09.2024р. №UA500100/2024/011094).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись із правомірністю прийнятого Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів та виданою карткою відмови ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, визнав обґрунтованими доводи відповідача про те, що враховуючи придбання позивачем товару, який ввезено на митну територію України, на аукціоні, надання банківських платіжних документів є обов`язком декларанта. Однак, ОСОБА_1 таких документів не надала Одеській митниці ні разом з митною декларацією, а ні на вимогу митного органу; доводів щодо придбання товару на аукціоні не спростувала. Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу, декларантом також не надано. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем, є обґрунтованими, а тому у Одеської митниці виникли підстави для коригування митної вартості товару.

Щодо інших обставин, зазначених у пункті 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р., з якими Одеська митниця пов`язувала наявність підстав для коригування митної вартості, то суд визнав їх необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності визначеної ОСОБА_1 митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, Одеська митниця у п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2024/000013/2 від 19.11.2024р., серед іншого, зазначила про ненадання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в неї відсутній обов`язок надання банківських платіжних документів, враховуючи, що визначені умови оплати товару та їх фактичне виконання не стосується безпосередньо ціни товару, а тому це не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо вартості товару, вказаної в інвойсі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань ОСОБА_1 , оскільки пунктом 4 частини другої статті 53 МК України перебачено обов`язковість подання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, у випадку, якщо рахунок сплачено.

Сторонами у справі не заперечується, що легковий автомобіль KIA CARNIVAL, номер кузову НОМЕР_1 , модельний рік 2018, придбано ОСОБА_1 на аукціоні.

За таких обставин, товар не міг бути проданий з відстроченням платежу, а тому, згідно вимог ч.2 ст.53 МК України, ОСОБА_1 мала обов`язок надати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Однак, такі документи не надані позивачем ані до митного органу (що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документа за кодом «3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару), ані суду першої та апеляційної інстанцій.

Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу, позивачем ні Митниці, а ні суду також не надано.

Ненадання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються даного товару, не дало змогу відповідачу перевірити числове значення заявленої митної вартості товару, відповідно до умов ч.1 ст.54 МК України.

Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

В даному випадку у контролюючого органу були підстави для виникнення об`єктивних сумнівів щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачем до митного оформлення, а відтак, і підстави для витребування додаткових документів.

Позивач витребуваних контролюючим органом документів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля не надала. В свою чергу, надані до митного оформлення документи не давали змогу визначити митну вартість товару за першим методом, оскільки не підтверджено ціну товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови є правомірними та підстав для їх скасування не встановлено.

Щодо посилань апелянта на відсутність в графі 33 оскаржуваного рішенні відомостей про спрацювання системи управління ризиками (СУР), то зазначення у вказаній графі рішення таких відомостей не є обов`язком митниці, що підтверджується формою рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженою наказом Мінфіну №598 від 30.05.2012р.

Що ж до інших посилань апелянта, то колегія суддів враховує, що зміст апеляційної скарги відтворює зміст позовної заяви, незважаючи на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції погодився з більшою частиною посилань позивача і відповідач у відповідній частині рішення суду першої інстанції не оскаржив. Підставою для відмови в задоволенні позову стало ненадання ОСОБА_1 банківських платіжних документів, з чим погодилася колегія суддів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення від 17.02.2025р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 квітня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук