Справа № 420/15471/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15471/21

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі №420/15471/21 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 27.07.2021 №1500-0202-8/94048 про проведення з 19.12.2020 перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині визначення відсотку у розрахунку пенсії у розмірі 60% від суми заробітної плати.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 19.12.2020, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-437 вих.20 від 03.01.2020, а також виплатити з 19.12.2020 різницю в розмірі пенсії за минулий час з урахуванням раніше проведених виплат.

Дане рішення суду набрало законної сили 07 червня 2022 року, а 15 лютого 2023 року позивач отримав виконавчий лист, строк пред`явлення якого до 08 червня 2025 року.

Поряд з цим, до органів примусового виконання судових рішень даний виконавчий лист не пред`являвся, у зв`язку з добровільним виконанням ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення.

На підставі даного рішення суду, 26.02.2023 територіальний орган Пенсійного фонду прийняв рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90 % від суми заробітної плати в розмірі 85 819,10 грн та встановив її розмір в сумі 77 237,19 грн із застосуванням обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

У рішенні № 85 від 26.02.2023 у відповідних графах зазначено:

середньомісячний заробіток 85 819,10 грн, основний розмір пенсії від середнього заробітку 77 237,19 грн.

У зв`язку з тим, що з 24.02.2022 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України за призовом, є учасником бойових дій, у лютому 2024 року він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про скасування обмеження пенсійних виплат.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 (справа №420/5741/24), яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 24 лютого 2022 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру такої пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшою виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати пенсії з 24.02.2022.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 по справі №420/5741/24, рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ у м. Одесі №85 від 11.07.2024 розраховано пенсію із середньомісячного заробітку 62 595 грн. у розмірі 56 335,50 грн.

05.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області зі скаргою щодо невиконання територіальним органом Пенсійного фонду рішення суду про виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

Від ГУ ПФУ в Одеській області отримано відповідь від 20.08.2024, якою повідомлено, що Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати 4 173 грн, отже, заробітна плата, з якої сплачено єдиний внесок становить 62 595 грн. (4173 х 15).

На зазначених підставах пенсійну справу приведено у відповідність та пенсію обчислено із заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суму доплати між фактично отриманою пенсії та перерахованою сумою за період з 24.02.2024 по 31.07.2024 в розмірі 1 029 625,84 грн включено до реєстру судових рішень.

23 вересня 2024 року, не погоджуючись з такими діями ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в порядку статті 383 КАС України, в якій просив:

визнати протиправними дії відповідача ГУ ПФУ в Одеській області, вчинені ним під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 у справі №420/5741/24 щодо безпідставного обмеження за рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ у м. Одесі № 85 від 11.07.2024 розміру заробітної плати ОСОБА_1 , з якої повинна обчислюватися пенсія, при її перерахунку;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вжити заходів, щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 по справі № 420/5741/24 щодо безпідставного обмеження розміру заробітної плати ОСОБА_1 , відповідно до довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-437 вих.20 від 03.01.2020, з якої повинна обчислюватися пенсія.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року в задоволенні даної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржив дану ухвалу до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року залишено без задоволення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що незгода позивача із порядком розрахунку пенсії виходить за межі спірних правовідносин у справі №420/5741/24, тому позивач має право звернутися до суду з новою позовною заявою в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Після цього, 30 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в порядку статті 383 КАС України, в якій просить:

- визнати противоправними дії відповідача ГУ ПФУ в Одеській області, вчинені ним під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №420/15471/21 щодо безпідставного обмеження розміру заробітної плати ОСОБА_1 , з якої повинна обчислюватися пенсія, при перерахунку пенсії рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ у м. Одесі № 85 від 11.07.2024;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №420/15471/21 щодо безпідставного обмеження розміру заробітної плати ОСОБА_1 , відповідно до довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-437 вих.20 від 03.01.2020, з якої повинна обчислюватися пенсія, а також виплатити з 01.07.2024 різницю в розмірі пенсії за минулий час та з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи дану заяву, ОСОБА_1 вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №420/15471/21 виконано неналежним чином, а тому наявні підстави вимагати вжиття спеціальних заходів впливу щодо відповідача суб`єкта владних повноважень.

На думку заявника, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. У даному випадку посадовими особами ГУПФУ в Одеській області не належно виконано рішення суду по справі № 420/15471/21 від 15.11.2021 яким, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-437 від 03.01.2020 (сума заробітної плати згідно довідки становить 85819,10 грн).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення заяву, суд першої інстанції виходив із того, що пенсійним органом вчинені дії відповідно до покладеного судом на відповідача зобов`язання.

Незгода позивача із порядком розрахунку пенсії виходить за межі спірних правовідносин у даній справі. Суд дійшов висновку, що вчинені ГУ ПФУ в Одеській області дії щодо застосування, при проведенні перерахунку, норм частини 3 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, не стосується виконання рішення суду по справі №420/15471/21, у зв`язку з тим, що вказані правовідносини не були предметом спору при розгляді справи по суті.

Незгода позивача із порядком розрахунку пенсії виходить за межі спірних правовідносин у даній справі, тому позивач має право звернутися до суду з новою позовною заявою в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та задовольнити його заяву, подану в порядку статті 383 КАС України.

Апелянт продовжує наполягати на тому, що ГУ ПФУ в Одеській області неналежно виконало рішення суду по справі №420/15471/21 від 15.11.2021, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-437 від 03.01.2020 (сума заробітної плати згідно довідки становить 85 819,10 грн).

ГУ ПФУ в Одеській області, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції.

Також ОСОБА_1 надав відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, в якій указав, що наведені у відзиві аргументи не спростовують обґрунтовані вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд апеляційної скарги за їх участю, скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положень частини 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частина 6 цієї статті передбачає, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як свідчать обставини даної справи, підставою звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України стала незгода ОСОБА_1 із проведенням розрахунку пенсії із суми грошового забезпечення 62595 грн., тобто максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

У свою чергу, як правильно указав суд першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №420/15471/21 на територіальний орган Пенсійного фонду не покладався обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без урахування положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а, отже, вимоги позивача виходять за межі виконання вказаного судового рішення та не підтверджують протиправність дій відповідача, вчинених на виконання рішення у цій справі №420/15471/21.

Вчинені ГУ ПФУ в Одеській області дії щодо застосування, при проведенні перерахунку пенсії, норм частини 3 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, не стосується виконання рішення суду по справі №420/15471/21, у зв`язку з тим, що вказані правовідносини не були предметом спору при розгляді справи по суті спору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на виконання судового рішення в цій справі відповідачем вчинені дії відповідно до покладених судом на відповідача зобов`язань, а незгода позивача із порядком розрахунку пенсії виходить за межі спірних правовідносин у даній справі.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правових висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України, що є підставою, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Частина 2 статті 328 КАС України передбачає, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо судового контролю, постановлена судом відповідно до статті 383 КАС України у цьому переліку відсутня, дана постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 21.04.2025.