Справа № 640/15136/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та стягнення коштів і моральної шкоди,-
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі Офіс, відповідач), у якій позивач просив:
- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора/Генеральної прокуратури України, як суб`єкта владних повноважень, щодо коригування заробітної плати, що полягло у відрахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в листопаді 2019 року частини грошових коштів заробітної плати за жовтень 2019 року в сумі 8 334,20 грн;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 частину заробітної плати за жовтень 2019 року, відрахованої при нарахуванні та виплаті заробітної плати на листопад 2019 року, в сумі 8 334 (вісім тисяч триста тридцять чотири) гривень 20 (двадцять) копійок;
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в органах прокуратури. Наказом Генеральної прокуратури України №1514ц від 15.11.2019 ОСОБА_1 з 25.11.2019 звільнено з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». 22.11.2019 позивач отримав довідки про заробіток за листопад 2019 року (№18-9493п) та про заробіток за період з січня 2019 по листопад 2019 (№18-9503п), у яких зазначено загальну суму нарахованої заробітної плати та виплат за листопад 2019. Отримавши розрахунковий лист за листопад 2019 із розшифруванням видів нарахувань заробітної плати та їх суми, позивач дізнався, що за листопад 2019 наявне відрахування в сумі 8 334,20 грн за 5 лікарняних днів. 12.03.2020 позивач звернувся до Офісу із запитом на інформацію, про які 5 лікарняних днів йдеться у розрахунковому листі за листопад 2019 з наданням підтверджуючих документів. Відповідачем надано відповідь від 18.03.2020 №27/3-1272вих-20, у якій поінформовано, що ОСОБА_1 в жовтні 2019 помилково нараховано та здійснено виплату заробітної плати за п`ять днів тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим в листопаді 2019 проведено коригування заробітної плати, що відображено в розрахункових листах. У подальшому, не погоджуючись із відрахуванням та неотриманням підтверджуючих документів у належно завірених копіях (табель використання робочого часу, листок (листки) непрацездатності), позивачем 27.03.2020 до Офісу направлено звернення щодо необхідності внесення відповідних коригувань та здійснення позивачу виплати відповідної суми коштів в частині виплати заробітної плати за п`ять робочих днів в жовтні 2019, які, на думку ОСОБА_1 , безпідставно кориговано та відраховано в листопаді 2019. Позивач звертає увагу, що ані в жовтні 2019, ані в листопаді 2019 позивач на лікарняному не перебував, листків непрацездатності не надавав. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відрахування з сум грошового забезпечення позивача коштів у сумі 8 334,20 грн при нарахуванні та здійсненні виплати заробітної плати за листопад 2019, а також про внесення відомостей до розрахункового листа за жовтень 2019 щодо перебування ОСОБА_1 на лікарняному упродовж п`яти днів протиправними та такими, що порушили гарантоване Конституцією України право позивача на одержання винагороди за працю, останній звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 дана адміністративна справа передана судді Бондар М.В. для розгляду.
25.02.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому Офіс проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що наказом Генерального прокурора від 15.11.2019 № 1514ц позивача звільнено з посади заступника начальника Головного слідчого управління начальника управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 25.11.2019. У листопаді 2019 виявлено, що оплата ОСОБА_1 матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності у сумі 8 334,20 грн здійснена помилково, у зв`язку з чим проведено коригування відпрацьованого часу за жовтень 2019: замість матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності «-5000,52» і «-3333,68» нараховано заробітну плату за 3 робочі дні жовтня 2019 у загальній сумі 6400,71 грн, а саме: оклад 1273,64 грн; надбавка слідчим за вислугу років 318,41 грн; надбавка за ОВЗ 1592,05 грн; за вислугу років 318,41 грн; премія щомісячна 2722,40 грн; індексація доходів 48,44 грн; надбавка за доступ до державної таємниці 127,36 грн. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» кількість робочих днів у жовтні 2019 року становить 22 робочих дні. З розрахункових листів ОСОБА_1 вбачається нарахування йому заробітної плати за 22 робочих дні за жовтень 2019 року: 19 робочих днів у жовтні; 3 робочі дні у листопаді за жовтень. Таким чином, у розрахунковому листі ОСОБА_1 за листопад 2019 міститься інформація про нараховану заробітну плату позивача за відпрацьовані у листопаді 2019 - 17 робочих днів та заробітну плату за відпрацьовані у жовтні 2019 - 3 робочі дні, замість матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності (5 календарних днів). З огляду на викладене, факт невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за жовтень 2019 відсутній. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, уразі недобросовісності з боку набувача. Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №501/2500/15-ц визначено, що до лічильних (розрахункових) помилок належить, серед іншого, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму. Саме такою є помилка при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 за п`ять днів тимчасової непрацездатності, яка в подальшому була виправлена. Заробітна плата ОСОБА_1 за жовтень-листопад 2019 виплачена у повному обсязі за відпрацьовані дні згідно з чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури.
Наказом Генерального прокурора Р. Рябошапки від 15.11.2019 №1514ц звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного слідчого управління начальника управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 25.11.2019.
Означеним наказом доручено Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України провести остаточний розрахунок та провести усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.
З розрахункового листа за жовтень 2019 (табельний №4157) вбачається, що ОСОБА_1 , серед іншого, нараховано 8 334,20 грн матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності.
З розрахункового листа за листопад 2019 (табельний №4157) вбачається, що ОСОБА_1 серед іншого, нараховано заробітну плату за відпрацьовані у листопаді 2019 - 17 робочих днів та заробітну плату за відпрацьовані у жовтні 2019 - 3 робочі дні та відкориговано 5 календарних днів тимчасової непрацездатності: - 8 334,20 грн.
12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, про які 5 лікарняних днів йдеться у розрахунковому листі за листопад 2019 з наданням підтверджуючих документів.
Офіс листом від 18.03.2020 №27/3-1242вих-20 повідомив, що у жовтні 2019 ОСОБА_1 помилково нараховано та здійснено виплату заробітної плати за п`ять днів тимчасової непрацездатності. Коригування заробітної плати проведено в листопаді 2019, що відображено в розрахункових листах.
30.04.2020 представник позивача звернувся до Офісу із заявою про коригування та виплату ОСОБА_1 відповідної суми коштів за п`ять робочих днів в жовтні 2019.
Офіс листом від 08.05.2020 №21-1755вих-20 повідомив, що у жовтні 2019 ОСОБА_1 помилково нараховано та здійснено виплату заробітної плати за п`ять днів тимчасової непрацездатності. Коригування заробітної плати проведено в листопаді 2019, що відображено в розрахункових листах.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відрахування з сум грошового забезпечення позивача коштів у розмірі 8 334,20 грн при нарахуванні та здійсненні виплати заробітної плати за листопад 2019, а також про внесення відомостей до розрахункового листа за жовтень 2019 щодо перебування ОСОБА_1 на лікарняному упродовж п`яти днів протиправними та такими, що порушили гарантоване Конституцією України право позивача на одержання винагороди за працю, останній звернувся до суду з цим позовом.
Застосуванню підлягають норми, чинні на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно зі статтею 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тобто, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Слід зазначити, що помилки при нарахуванні та виплаті заробітної плати можуть виникати з різних причин: похибки в математичних розрахунках (арифметичні); неправильне застосування чинного законодавства (методологічні); неуважність (емоціональні); помилки при перерахуванні заробітної плати на рахунки працівників в банках (технічні) тощо.
Отже, помилка - це ненавмисне перекручення даних щодо нарахованої та виплаченої працівникам заробітної плати в результаті арифметичних або логічних похибок.
При виплаті заробітної плати також можуть бути помилки, що призведуть до наступних наслідків: працівникові виплатили заробітну плату, яка перевищує нараховану суму; працівникові виплатили заробітну плату, яка менше нарахованої суми.
Виправлення помилок, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати, залежить від характеру помилки і виправляється шляхом донарахування або сторнування помилкових сум.
Водночас, помилки, внаслідок якої працівник отримав зарплату у більшому розмірі, умовно поділяють на дві групи: лічильні та не лічильні.
Статтею 127 КЗпП України встановлені обмеження відрахувань із заробітної плати.
Так, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:
1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;
2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;
3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
Суд звертає увагу позивача, що чинне законодавство не містить визначення поняття «лічильна помилка». Водночас згідно з підпунктом 1 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.
«До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.».
Наявність лічильної (рахункової) помилки роботодавця, уможливлює згідно з частинами першою, другою статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють.
Отже, з розрахункового листа за жовтень 2019 (табельний №4157) вбачається, що ОСОБА_1 , серед іншого, нараховано та виплачено 8 334,20 грн матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності.
З розрахункового листа за листопад 2019 (табельний №4157) вбачається, що з грошового забезпечення ОСОБА_1 відраховано 5000,52 грн за три календарних дні тимчасової непрацездатності та 3 333,68 грн за два календарних дні тимчасової непрацездатності; разом: 8 334,20 грн.
Офісом у листопаді 2019 виявлено, що оплата ОСОБА_1 матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності у сумі 8334,20 грн була здійснена помилково у зв`язку з чим проведено корегування відпрацьованого часу за жовтень 2019 року: замість матеріального забезпечення за 5 календарних днів тимчасової непрацездатності «-5000,52» і «-3333,68», нараховано заробітну плату за 3 робочі дні жовтня 2019 у загальній сумі 6400,71 грн, а саме: оклад 1273,64 грн; надбавка слідчим за вислугу років 318,41 грн; надбавка за ОВЗ 1592,05 грн; за вислугу років 318,41 грн; премія щомісячна 2722,40 грн; індексація доходів 48,44 грн; надбавка за доступ до державної таємниці 127,36 грн.
Позивач та відповідач підтверджують, що ОСОБА_1 не перебував на лікарняному у період: жовтень 2019 листопад 2019.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» кількість робочих днів у жовтні 2019 року становить 22 робочих дні.
З розрахункових листів ОСОБА_1 вбачається нарахування йому заробітної плати за 22 робочих дні за жовтень 2019 року: 19 робочих днів у жовтні; 3 робочі дні у листопаді за жовтень.
Таким чином, у розрахунковому листі ОСОБА_1 за листопад 2019 міститься інформація про нараховану заробітну плату позивача за відпрацьовані у листопаді 2019 - 17 робочих днів та заробітну плату за відпрацьовані у жовтні 2019 - 3 робочі дні, замість матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності (5 календарних днів).
За таких обставин, суд дійшов висновку про належне виправлення відповідачем допущеної помилки при нарахуванні заробітної плати позивачу за жовтень 2019 у листопаді 2019, правомірне проведення відповідного коригування у листопаді 2019, внаслідок чого права позивача на відповідне матеріальне забезпечення не є порушеними, що виключає задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позивача, розподіл понесених ним витрат зі сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар