Справа № 600/4546/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4546/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260:

- додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року;

- додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

- додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року;

- премії в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260):

- додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року;

- додаткову винагороду в розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

- додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року;

- премію в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач не в повному обсязі здійснив розрахунок грошового забезпечення та не виплатив усіх належних сум, право на які набуті за час проходження військової служби в особовому складі військової частини НОМЕР_1 . Так, позивач вважає, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, а саме: за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії; за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року не виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби; за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року, з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року у розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. Крім цього, позивач посилався на те, що відповідач протиправно не виплатив премію у розмірі 320% від посадового окладу за вересень та листопад 2022 року, хоча така передбачена Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197).

Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії та поновлено такий строк; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач, не погоджуючись із позовом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що додаткова винагорода за період за вересень 2022 року не нараховувалась та не виплачувалась позивачу у зв`язку з тим, що 26 вересня 2022 року позивач відмовився виконувати бойовий наказ командира 2 аеромобільної бригади НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , про що було подано відповідне повідомлення до правоохоронних органів для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно, оскільки законодавством, яке регулює питання проходження військової служби, передбачено, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, не виплачується тим військовослужбовцям, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) у тому місяці, в якому було здійснено таке порушення, то позивачу не нараховувалась і не виплачувалась додаткова винагорода за вересень 2022 року у розмірі до 100000,00 грн за безпосередню участь у бойових діях. Стосовно вимог позивача про зобов`язання нарахувати та виплати додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 грн відповідач зазначив, що командуванням військової частини НОМЕР_1 було здійснено позивачу виплату вказаної додаткової винагороди у січні 2023 року, а тому, на думку відповідача, позов у цій частині є безпідставним. Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року, то такі вимоги позову відповідач теж вважає безпідставними, оскільки позивачем не було підтверджено факту проходження стаціонарного лікування у спірні періоди у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. Натомість відповідач наголосив, що позивач і не отримував жодного бойового поранення, а тому військова частина НОМЕР_1 не видавала позивачу довідки про обставини травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Доказів отримання такої травми не надав суду і сам позивач. Крім цього відповідач посилався на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом. З урахуванням наведеного відповідач вважає заявлений позов безпідставним та необґрунтованим, просив суд відмовити у його задоволенні.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач зазначив про безпідставність доводів відзиву та просив суд не враховувати їх при вирішенні спору у даній справі.

У додаткових письмових поясненнях відповідач пояснив, що у вересні 2022 року позивач вчинив кримінальне правопорушення, а саме: відмовився виконувати законі вимоги командира, за результатними чого командуванням військової частини НОМЕР_1 здійснено повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення і позбавлено позивача премії у повному обсязі відповідно до вимог наказу МОУ № 260. Окрім того, повідомлено, що у листопаді 2022 року позивач повторно вчинив кримінальне правопорушення, а саме: відмовився виконувати законі вимоги командира, за результатними чого командуванням військової частини НОМЕР_1 здійснено повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення і позбавлено позивача премії у повному обсязі відповідно до вимог наказу МОУ № 260.

Також відповідач додатково повідомив про те, що командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 646 від 28.12.2022(з основної діяльності «Про доплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», яким відповідно до додатку 2 до цього наказу солдату ОСОБА_2 здійснено доплату за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, що підтверджується розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення (виплата здійсненна вже у січня 2023 року, оскільки фінансовий рік закінчився ще до внесення змін в наказ).

Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв`язку з їх безпідставністю.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходив військову службу в особовому складі військової частини НОМЕР_1 .

У період проходження військової служби в особовому складі військової частини НОМЕР_1 позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

- з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», діагноз варикозна хвороба нижніх кінцівок (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №561);

- з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року у військовій частині НОМЕР_3 , діагноз варикозна хвороба правої нижньої кінцівки, рецидив (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №281 від 09 лютого 2023 року);

- з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», діагноз посттравматичний стресовий розлад вираженого ступеня, тривожно-депресивний варіант, з явищами стійкої інсомнії (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №1204 від 26 травня 2023 року);

- з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», діагноз (основний) - посттравматичний стресовий розлад зі стійкими, різко вираженими хворобливими проявами у вигляді вираженого тривожно-депресивного синдрому та стійкої інсомнії, супутній діагноз варикозна хвороба нижніх кінцівок (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №6309/2023).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 липня 2023 року №215 позивача звільнено з військової служби відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 28 липня 2023 року.

Зазначеним вище наказом позивачу зобов`язано виплатити при звільненні такі види грошового забезпечення: грошову допомогу на оздоровлення згідно наказу Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 року за 2023 рік; грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних відпусток за 2022 та 2023 рік; щомісячну премію в розмірі 315% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну премію в розмірі 631% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 липня 2023 року по 28 липня 2023 року; додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 17 березня 2022 року по 28 липня 2023 року.

Після звільнення з військової служби представник ОСОБА_1 адвокат Венерська Г.І. звернулась до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом від 19 липня 2024 року, в якому просила надати детальний розрахунок виплат, здійснених військовослужбовцю ОСОБА_2 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 із зазначенням виплат та їх розміру, підстав їх виникнення та період, за який набуто право на них.

За результатами розгляду вказаного адвокатського запиту відповідач надав лист від 06 серпня 2024 року №692/9532, до якого додано розгорнуті довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 25 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2023 року по 28 липня 2023 року.

Так, зі змісту розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року вбачається, що за вересень та листопад 2022 року позивачу виплачено грошове забезпечення, до складу якого включено посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за особливості проходження служби 87,8%. У листопаді 2022 року позивачу крім указаних вище видів також включено до складу грошового забезпечення додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн.

Як вбачається зі змісту довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 28 липня 2023 року, додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн була виплачена позивачу у січні та липні 2023 року.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі до 30000,00 грн (пропорційно часу проходження служби) та до 100000,00 грн за період участі у заходах з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії та за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, а також щодо не нарахування та невиплати премії у розмірі 320% від посадового окладу за вересень та листопад 2022 року, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 листопада 1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024 строк дії воєнного стану продовжувався і діє по даний час.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон №389-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Відповідно абзаців 1, 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) у редакції, яка застосовувалася у вересні та жовтні 2022 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, нормами Постанови №168 передбачається виплата військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн (пропорційно в розрахунку на місяць), які беруть (брали) безпосередню участь у бойових діях або забезпечують (забезпечували) здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Крім цього, Постановою №168 передбачається і право на виплату військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Пунктом 2-1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення №912/з/29 від 23 червня 2022 року (далі Окреме доручення №912/з/29, діючого у тому числі станом на вересень та жовтень 2022 року), відповідно до пункту 1 якого під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Отже, виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 здійснюється лише на підставі наказів командирів (начальників) військових частин за умови участі військовослужбовця у бойових діях та заходах. Перелік виконуваних військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань (заходів), під якими розуміється термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів», є вичерпним і не підлягає додатковому тлумаченню.

Згідно із змістом пункту 3 Окремого доручення №912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Як вбачається зі змісту позову, в обґрунтування вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_1 від 27 липня 2023 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 05 серпня 2022 року по 24 вересня 202 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України.

Вказану довідку було видано на підставі витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 та рапорту №36180 від 25 липня 2023 року про виконання бойового завдання.

Разом з цим, з досліджених у справі матеріалів судом установлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 жовтня 2022 року №651 відносно ОСОБА_1 було проведено службове розслідування за фактом відмови від виконання наказу в умовах воєнного стану.

За результатами проведення вказаного службового розслідування уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 складено акт від 18 жовтня 2022 року, в якому вказано, що 26 вересня 2022 року командир 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_3 віддав бойовий наказ особовому складу роти на підставі наказу командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ командира 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 . В ході проведення службового розслідування не було встановлено будь-яких поважних причин для відмови ОСОБА_1 від виконання наказу командира (начальника) (пункти 3.2, 4.1.5 акту службового розслідування).

За результатами проведеного службового розслідування запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, як вбачається зі змісту наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 26 вересня 2022 року вчинив дисциплінарне правопорушення, яке виявилось у невиконанні бойового наказу командира роти в умовах воєнного стану.

Доводи відзиву щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що у подальшому слугувало підставою для не включення його у наказ про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за безпосередню участь у бойових діях та заходах, позивачем у ході судового розгляду справи не були спростовані.

Доказів протилежного або ж того, що факт вчинення дисциплінарного проступку не відповідає дійсності, позивач (його представник) суду не надав.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що підпунктом 9.7 пункту 9 Окремого доручення №912/з/29 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Таким чином, у випадку допущення військовослужбовцем порушення службової дисципліни, яке полягає, зокрема, у невиконанні бойового наказу (розпорядження) командира вищого рівня, такий військовослужбовець не має права на нарахування та виплату додаткової винагороди за місяць, у якому було вчинено такий дисциплінарний проступок.

Як вбачається зі змісту розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року, позивачу за вересень 2022 року (тобто у той місяць, в якому було вчинено дисциплінарне правопорушення щодо невиконання бойового наказу командира) не було нараховано додаткову винагороду.

Отже, оскільки позивач у вересні 2022 року допустив дисциплінарний проступок у виді невиконання бойового наказу командира, то з огляду на положення підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення №912/з/29 він і не мав права на нарахування та виплату додаткової винагороди за вказаний місяць.

Відповідно, дії відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за вересень 2022 року є правомірними.

Викладене вище у своїй сукупності свідчить про безпідставність вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року. Тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, то таку суд вважає також безпідставною з огляду на таке.

Так, з наявних у справі матеріалів судом установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28 грудня 2022 року №646 зобов`язано помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби провести нарахування та здійснити доплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за жовтень 2022 року.

Згідно з Додатком 2 до названого вище наказу до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 на доплату додаткового винагороди у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року включено солдата ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 28 липня 2023 року, і підтверджується відповідачем у відзиві, додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за жовтень 2022 року виплачено позивачу у січні 2023 року.

Жодних спростувань доводів відзиву у вказаній вище частині позивачем у відповіді на відзив не наведено.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується, що спірна додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн за жовтень 2022 року була виплачена позивачу у січні 2023 року, то вказане виключає можливість задоволення судом вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткової винагороди, у розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року та зобов`язання відповідача виплатити таку додаткову винагороду.

Тому, позов у цій частині також задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року, то суд зазначає таке.

Абзацами 5, 6 пункту 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023) передбачено право військовослужбовців на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають (перебували) на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вказане також передбачено пунктом 7 Окремого доручення №912/з/29.

Водночас цим же пунктом Окремого доручення встановлено, що підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Крім цього, пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197) (далі Порядок №260) (Розділ XXXIV застосовується з 01 лютого 2023 року на підставі наказу Міністра оборони України від 25 січня 2023 року №44) також передбачено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн, за перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням у закладі охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), слугує довідка встановленої форми про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Вказана довідка, також є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

Разом з цим суд, дослідивши наявні у справі матеріали, зауважує, що позивачем не зазначено жодних відомостей про те, що за час проходження ним військової служби в особовому складі військової частини НОМЕР_1 він отримував травму (поранення, контузію, каліцтво), яка була визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Відповідної довідки про обставини травми за формою, встановленою Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, яка є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, матеріали справи не містять.

При цьому відповідачем у відзиві підтверджено, що позивач під час проходження військової служби в особовому складі військової частини НОМЕР_1 не отримував травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зазначеного, як свідчить зміст відповіді на відзив, позивачем (його представником) не спростовано.

Стосовно ж наявних у матеріалів справи виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , якими підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року, то суд звертає увагу на те, що перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у вказані вище періоди були пов`язані з лікуванням діагнозів «варикозна хвороба нижніх кінцівок» та «посттравматичний стресовий розлад з вираженням (проявами) тривожно-депресивного синдрому та стійкої інсомнії», які визнавались військово-лікарськими комісіями як захворювання, що пов`язані з проходженням військової служби (зокрема, довідка ВЛК від 03 січня 2023 року №521 та довідка ВЛК від 09 лютого 2023 року №113).

Водночас, як зазначалось вище, підставами для включення військовослужбовця до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, є отримання ним поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Отже, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини, а захворювання, у зв`язку з якими він перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди, визнані військово-лікарською комісією такими, що пов`язані з проходженням військової служби, то суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо не включення позивача до наказів про виплату йому передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року

Відповідно, вимоги позивача у цій частині також є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року, то суд зазначає таке.

Положеннями пункту 2 Розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Зокрема, до щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Як свідчать встановлені у справі обставини, за вересень та листопад 2022 року позивачу виплачено грошове забезпечення, до складу якого включено посадовий оклад, оклад за військове звання та надбавку за особливості проходження служби 87,8%.

У листопаді 2022 року позивачу, крім указаних вище видів, також включено до складу грошового забезпечення додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн.

Вказане підтверджується розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Відтак, з наведеного вбачається, що за вересень та листопад 2022 року позивачу, фактично, виплачено лише основні види грошового забезпечення.

Разом з цим суд зауважує, що премія відноситься до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, а порядок та підстави преміювання військовослужбовців Збройних Сил України визначені Розділом XVI Порядку №260.

Так, пунктом 1 Розділу XVI Порядку №260 (в редакції, яка була чинною станом на вересень та листопад 2022 року) передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (пункт 3 Розділу XVI Порядку №260).

Отже, встановлення військовослужбовцю премії (у тому числі і її розміру) є правом, а не обов`язком командира (начальника) військової частини або іншої посадової особи, яка здійснює його обов`язки. При цьому при вирішенні питання про преміювання військовослужбовця враховується його особистий внесок у загальні результати служби, надається оцінка його дисципліні та виконуваним службовим обов`язкам, а також враховується, чи притягався військовослужбовець до дисциплінарної відповідальності.

Як свідчать наявні у справі матеріали, накази про преміювання позивача у вересні та листопаді 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 (або особи, яка виконує його обов`язки) не видавались. Тобто, відповідачем на свій розсуд вирішено не встановлювати позивачу премію за вказані місяці, що є його правом у відповідності до пункту 1 Розділу XVI Порядку №260.

До того ж, як свідчить зміст відзиву та додаткових пояснень відповідача, вказане вище було обумовлено неодноразовим невиконанням ОСОБА_1 бойового наказу командира військової частини в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, що стосуються премії в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року.

Отже, заявлені у цьому позові вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання ж відповідача у відзиві про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позову суд оцінює критично, оскільки клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом відповідачем не подавалося. До того ж, судом в ухвалі від 06 листопада 2024 року, якою відкрито провадження в даній справі, уже було вирішено питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом та поновлено такий строк.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідачем доведено, що у спірних відносинах він діяв обґрунтовано та правомірно. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя О.П. Лелюк