Справа № 826/3630/18
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 826/3630/18
РІШЕННЯ

іменем України

22 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" до Головного управління ДПС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України.

За результатами розподілу, справа №826/3630/18 передана на розгляд та вирішення Хмельницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2025, головуючим суддею визначено Михайлова О.О.

Ухвалами від 13.03.2025 прийнято справу до провадження, замінено відповідача на Головне управління ДПС України у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що ДПІ не є контролюючим органом, оскільки згідно Податкового кодексу України не містить норм про те, що ДПІ, Головні управління ДФС та ДФС України є контролюючими органами, тоді як згідно п. 41.3 ст. 41 Податкового кодексу України визначено лише родові ознаки контролюючих органів. Також позивач зазначає, що подана податкова декларація з ПДВ за липень 2017 року містить усі необхідні реквізити згідно п. 48.3 , 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі. Безпосередньо податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі всіма платниками цього податку, і вказана процедура врегульована Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.08 року №233.

У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач не має дискреційних повноважень у спірних правовідносинах, система електронного адміністрування ПДВ, запроваджена Кабінетом Міністрів України відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 ПКУ, до подання податкових декларацій з цього податку жодного відношення не має.

Судом встановлено, що ТОВ «Нікея-ЛТД» зареєстровано в якості юридичної особи 06.06.2005 року, перебувало на обліку в якості платника податків у Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, з 13.06.2005 зареєстроване платником податку на додану вартість (свідоцтво №100342672).

Позивачем неодноразово подавались податкові декларації з ПДВ з доповненнями за різні звітні періоди і контролюючий орган щоразу повідомляв позивача про те, що подані декларації не можуть бути прийняті, оскільки подані не в електронній формі.

22.12.2015 року між товариством та ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів за №, згідно якого його предметом є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях як оригіналу.

Податковим органом прийнято рішення 25.05.2016 року №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника ПДВ щодо позивача.

08.08.2017 року товариство подало до ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з ПДВ за липень 2017 року з додатками №№2, 3, 4, 5 та викладеними доповненнями до податкової декларації у формі листа.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві листом від 09.08.2017 року за №12105/10/26-55-08-05 повідомила Товариство про те, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 57 анульовано 25.05.2016 року, тому податкова звітність товариства з ПДВ не може бути прийнята. Також контролюючий орган вказав на те, що листом ДФС України від 14 травня 2015 року №17098/7/99-99-11-03-01-17 платнику було надано роз`яснення щодо порядку та термінів подання податкової звітності від платників податків, яким анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість.

Не погоджуючись з відмовою у прийнятті податкової звітності, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - так само).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIIІ, яким до Податкового кодексу України внесені зміни, зокрема, введено систему електронного адміністрування ПДВ, зокрема, у частині подання податкової звітності з цього податку та реєстрації податкових накладних.

Нормами пунктів 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Водночас, згідно п. 49.4 статті 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті. Виключення з цього правила встановлено абзацом третім цього пункту, відповідно до якого у разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У свою чергу, відповідно до пункту 48.3 статті 48 цього Кодексу, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно пункту 48.4 статті 48 цього Податкового кодексу України, у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: перевірки наявності та достовірності заповнення обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Судом встановлено, що у графі «4» поданої декларації з ПДВ за липень 2017 року Позивачем зазначений індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість - 57.

Разом з тим, свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 57 було анульоване 25 травня 2016 року за рішенням контролюючого органу, що не заперечується Товариством.

Так, згідно п.184.1. статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Нормами пунктів 184.5., 184.6. статті 184 Податкового кодексу України визначено, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Судом враховано, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі №826/15293/16 частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Нікея-ЛТД», визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 р. № 485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД». Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 23.06.2016 р. № 14028/10/26-15-12-01-09 про результати розгляду скарги. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягала у нездійсненні розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» від 07.07.2016 р. № 217 протягом двадцятиденного строку, встановленого пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, з дня її отримання. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відновити в реєстрі платників податку на додану вартість запис про реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (код за , індивідуальний податковий номер платника ПДВ 57, свідоцтво № 100342672 про реєстрацію платника ПДВ).

Однак даний факт не впливає на ту обставину, що податкову декларацію з ПДВ за липень 2017 року було подано ТОВ "Нікея-ЛТД" у паперовій формі.

22 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про визнання електронних документів №, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Доказів розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку зазначеного договору не надано.

Отже, наявність діючого договору про визнання електронних документів позбавляє платника податків можливість подавати податкову звітність у паперовому вигляді.

Оскільки законодавством (на момент прийняття спірного рішення) чітко передбачено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису, та з дотриманням вимог до форми та змісту, встановлених ст. 48 ПК України, суд дійшов висновку про правомірність спірного рішення контролюючого органу.

Тобто, ключовою відмінністю податкової звітності з податку на додану вартість, починаючи з 1 січня 2015 року, запровадження обов`язку для платника податків щодо її подання засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб, що забезпечувало належне функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість, та упереджувало випадки безпідставного відшкодування податку на додану вартість в автоматичному режимі.

Довід позивача про те, що подання ним декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року в письмовій формі обумовлено бажанням зберегти від`ємне значення з податку на додану вартість, суд до уваги не приймає, оскільки пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) унормовано обов`язок платника податку на додану вартість подавати звітність з цього податку лише в електронній формі.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладено у постанові від 2 жовтня 2018 року у справі №810/2468/17.

Крім того, форма електронної декларації є лише звітним документом, у кому відображаються результати господарської діяльності на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі даних про наявність від`ємного значення з ПДВ. Зокрема, статтею 200 ПК України встановлено Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Підпунктом 200.1. цієї статті визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Тобто, у разі від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду таке значення має обов`язково відображатись у декларації з ПДВ.

Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" (вул. Мечнікова, 16, м. Київ, 01021 , ідентифікаційний номер - 33546858)
Відповідач:Головне управління ДПС України у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116 , код ЄДРПОУ - 44116011)

Головуючий суддя О.О. Михайлов