Справа № 160/32312/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
06 грудня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просять:
- визнати протиправним дії Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації в не нарахуванні та не виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дітям: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 року (Заборгованість за 6 місяців);
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона звернулась до відповідача з заявою про призначення допомоги на другий шестимісячний період на неї, чоловіка та трьох дітей, одна з яких має статус інвалідності.
Проте позивачці, чоловіку та двом дітям було відмовлено у призначенні допомоги (старшому сину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 виплати не припинялись) з березня 2024 року.
Через деякий час, з вересня 2024 року виплати соціальних виплат ВПО відновились, але не з березня 2024 року, як просила позивач у заяві, у зв`язку з чим утворилась заборгованість соціальних виплат з 01.03.2024 рік по 31.08.2024 рік, тому позивач звернулась з цим позовом до суду та просить позовні вимоги задовільнити у повному обсязі.
Ухвалою від 11 грудня 2024 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 13 березня 2025 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 08 квітня 2025 року 13-00 год.
Суд переніс розгляд справи на 22.04.2025.
Під час судового засідання відбулося роз`єднання інтернет-зв`язку з сервером підсистеми ВКЗ, через що неможливо було продовжувати фіксування судового засідання, що підтверджується довідкою від 22.04.2025 року, складеною старшим інспектором судової статистики, аналітичної роботи та інформаційно-технічного забезпечення.
Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі.
З урахуванням вищезазанченого, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до довідки від 01.07.2021 року №2911 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: з 21.09.2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , 2006 р.н., є дитиною з інвалідністю.
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Донецька область, місто Бахмут, батько ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 місце народження: Україна, Донецька область, місто Донецьк, Батько ОСОБА_6 .
01.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням № -2024-1 від 07.05.2024 року про призначення допомоги особам на проживання вказано: «заявник: ОСОБА_1 . Не має права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, постанова 332 тому, що 38 Не відповідає вимогам п. 13.2013.4 Порядку, оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Закон України від 20.10.2014 №1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині 1 цієї статті (частина 2 статті Закону № 1706).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина 1 та 2 статті 4 Закону №1706).

Частиною 1 статті 5 Закону № 1706 визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно із частинами 2 та 3 статті 7 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1706 внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком № 505, пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Механізм надання допомоги на проживання ВПО визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (надалі - Порядок №332).

Відповідно до п. 1 Порядку №332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204.

Згідно з п. 3 Порядку №332 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14.04.2022, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Постанови №505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці 1 пункті 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави вважати, що допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що включені до переліку, зазначеному в абз. 1 п. 2 цього Порядку (тимчасово окуповані російською федерацією території України), а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивач до 24.02.2022 обліковувався як внутрішньо переміщена особи відповідно до довідки від 13.04.2022 № 1236-, відповідно до яких місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідно до пункту 14 Порядку від 20.03.2022 № 332 період, за який враховуються доходи, становить один квартал, що передує місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням або продовженням виплати допомоги на другий шестимісячний період, або три місяці, що передують місяцю звернення за допомогою або продовженням виплати допомоги на другий шестимісячний період.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги».

Згідно із пунктом 4 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632 до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи, зокрема заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї за період з жовтня по грудень 2023 року сукупний дохід сім`ї позивача кількістю 5-ти осіб складає 361 221,75 грн, сукупний середньомісячний дохід сім`ї 87 073,92 грн, середньомісячний дохід члена сім`ї 17 414,78 грн. У тому числі: дохід позивача у період з жовтня по грудень 2023 року становить 10050,00 грн (за жовтень 2023 року 3350,00 грн, за листопад 2023 року 3350,00 грн, за грудень 2023 року 3350,00 грн), дохід чоловіка позивача у період з жовтня по грудень 2023 року становить 251 171,75 грн (за жовтень 2023 року 36325 70 грн, за листопад 2023 року 82 517,83 грн, за грудень 2023 року 132328,22 грн).

Проте відомостей щодо підстав визначення конкретного сукупного доходу сім`ї, що передують місяцю звернення за допомогою, матеріали справи не містять.

Механізм обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) (далі - середньомісячний сукупний дохід) для призначення усіх видів державної соціальної допомоги та житлових субсидій, які відповідно до законодавства надаються залежно від сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) визначається Порядком обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632 (далі Порядок №632).

Відповідно до абз. 2 п. 13 Порядку № 632 під час обчислення державної соціальної допомоги для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, в якому відсутні доходи, включаються: 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - для працездатних працюючих/непрацюючих осіб, які не мали доходів, доходи яких були меншими за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, визначених абзацами четвертим шостим цього пункту), та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); осіб, які зареєстровані у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до припинення їх діяльності) (далі - центр зайнятості) та не отримували допомогу по безробіттю; осіб, які доглядали за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку.

До середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; грошове забезпечення військовослужбовців; пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа); соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу; допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; дивіденди від цінних паперів; інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення.

Зважаючи на наведені норми правового регулювання, суд встановив, що передумовою для призначення державної допомоги малозабезпеченій сім`ї, є визначення її середньомісячного сукупного доходу, який, згідно Порядку №632 визначається шляхом ділення загальної суми сукупного доходу осіб за визначений законодавством період (два квартали або шість місяців) на 6, а в разі застосування суми річного сукупного доходу - на 12, якщо інше не передбачено законодавством.

що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжує її неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на не можливість реалізації свого права або обов`язку позивача щодо виконання юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

В порушення вимог законодавства спірне рішення містить лише загальне твердження про відмову позивачу в призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі без конкретизації підстав такої відмови.

Рішення суб`єкта владних повноважень не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття такого рішення про відмову в призначенні допомоги, що свідчить про його необґрунтованість.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та з урахуванням положень ч.2ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішенням № -2024-1 від 07.05.2024 року по відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як слідує з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією № від 03.12.2024 року.

З урахуванням задоволення основної позовної вимоги позивача, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача з відповідача за рахунок їх бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 139, 243-246,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву позивача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), позивача-2: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації (вул. Героїв України, буд. 5, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, 52005, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації в не нарахуванні та не виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дітям: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішенням № -2024-1 від 07.05.2024 року по відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації (місце знаходження вул. Героїв України, буд. 5 смт Слобожанське, індекс 52005 Код ) нарахувати та виплатити допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дітям: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації (вул. Героїв України, буд. 5, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, 52005, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.04.2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук