Справа № 240/20298/24
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/20298/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити 228 900 грн недоплаченої одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з тим, що у 2022 році отримав нову травму, що призвела до встановлення йому інвалідності ІІ групи, він подав документи для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 на розгляд комісії Міністерства оборони України. Натомість, рішенням комісії призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 96050 грн. Позивач вважає, що враховуючи, що ІІ група інвалідності встановлена внаслідок отримання нової травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно, на його думку, відповідач порушив право позивача на отримання допомоги в повному розмірі.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду від відповідача надійшов відзив, у якому проти задоволення позову заперечив. Зазначає, що у разі встановлення вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). Сума одноразової грошової допомоги визначається в кратному розмірі в залежності від групи інвалідності та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно із Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №549852 ОСОБА_1 з 10.12.2019 встановлено інвалідність ІІІ групи, причиною інвалідності вказано: "поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини".

У зв`язку із встановленням III групи інвалідності позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 480250,00 гривень.

ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією з лютого 2022 року.

Згідно Довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 25 серпня 2023 року №2856 під час проведення медичного огляду проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_1 та встановлено наступні діагнози:

зміцнілі рубці грудної клітки справа після операції (25.12.2018) первинної хірургічної обробки вогнепальних ран, дренування правої плевральної порожнини за Бюлау з приводу вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення (25.12.2018) грудної клітки з пошкодженням правої легені та правобічним гемопневнотораксом. За наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370 - травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (13.06.2022): ампутаційна кукса лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя після операцій: ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя по типу ПХО (13.06.2022): етапних хірургічних обробок рани кукси лівого передпліччя з використанням терапії керованим негативним тиском (15.06.2022; 19.06.2022) з приводу мінно-вибухового поранення (13.06.2022), травматичного відриву лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя з помірним порушенням функції кінцівки; (13.06.2022) первинної хірургічної обробки вогнепальних ран; (15.06.2022) повторної хірургічної обробки вогнепальних ран з видаленням стороннього тіла (металевого осколка) лівої гомілки; (28.06.2022) повторної хірургічної обробки вогнепальних ран з видаленням стороннього тіла (металевого осколка) з м`яких тканин лівого ліктьового суглоба з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого ліктьового суглоба, лівої гомілки без порушення функцій. За наказом МОЗ України вії 04.07.2007 р № 370 - травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини ( підтверджено довідкою про обставини поранення, травми виданою командиром в/ч НОМЕР_2 №1137 від 22.04.2023).

Згідно Довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 25 серпня 2023 року №2856, за наслідком медичного огляду позивача на підставі статей 63б, 83б II Розкладу хвороб, графи 7ТДВ Б ОСОБА_1 було визнано обмежено придатним до військової служби.

Згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №582303 у результаті повторного огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, у зв`язку із пораненням, травмою, так, пов`язаною із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 подав заяву на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до вимог ч. 4 ст. 16-3, з урахуванням раніше виплачених сум у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності.

У зв`язку зі зміною групи інвалідності (що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі) призначена доплата одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 96 050,00 грн, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2024 №25/975.

Позивач подав заяву до Міністерства оборони України, в якій просив прийняти рішення про розрахунок різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому була встановлено друга група інвалідності (2023 рік).

Листом №220/вихЗВГ/8059 від 25.09.2024 Міністерство оборони України повідомило що відповідно до пункту 4 статті 16.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якщо військовослужбовцю після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності що дає йому право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов 'язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За правилами ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст.16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи ( пп.4 п.2 ст.16 цього Закону).

Згідно ч.ч.4, 9 ст.16-3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до п.2 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №975).

Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно п.6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з довідкою до акту МСЕК серія 12ААБ №549852, позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення «ТАК, пов`язаного із захистом Батьківщини».

В індивідуальній програмі реабілітації інваліда №377(вікова категорія від 18 років і старше) клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 G 54.9.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 25.08.2023 №2856 під час проведення медичного огляду проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_1 та встановлено наступні діагнози:

Зміцнілі рубці грудної клітки справа після операції (25.12.2018) первинної хірургічної обробки вогнепальних ран, дренування правої плевральної порожнини за Бюлау з приводу вогнепального кульового проникаючого наскрізного поранення (25.12.2018) грудної клітки з пошкодженням правої легені та правобічним гемопневнотораксом. За наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370 - травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (13.06.2022): ампутаційна кукса лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя після операцій: ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя по типу ПХО (13.06.2022): етапних хірургічних обробок рани кукси лівого передпліччя з використанням терапії керованим негативним тиском (15.06.2022; 19.06.2022) з приводу мінно-вибухового поранення (13.06.2022), травматичного відриву лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя з помірним порушенням функції кінцівки; (13.06.2022) первинної хірургічної обробки вогнепальних ран; (15.06.2022) повторної хірургічної обробки вогнепальних ран з видаленням стороннього тіла (металевого осколка) лівої гомілки; (28.06.2022) повторної хірургічної обробки вогнепальних ран з видаленням стороннього тіла (металевого осколка) з м`яких тканин лівого ліктьового суглоба з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого ліктьового суглоба, лівої гомілки без порушення функцій. За наказом МОЗ України вії 04.07.2007 р № 370 - травма тяжка. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини ( підтверджено довідкою про обставини поранення, травми виданою командиром в/ч НОМЕР_2 №1137 від 22.04.2023)

На підставі вищевказаного, 22.09.2023 МСЕК позивачу встановлена II група інвалідності безстроково, згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААГ №582303 від 17.05.2023, причина інвалідності - «поранення, травма, так, пов`язані із захистом Батьківщини».

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №3418(вікова категорія від 18 років і старше), причина інвалідності вказана ІА б/т 60 %, клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 Т.92, Z89.

Отже, з підстав поранення, травми, ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини у зв`язку Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (13.06.2022): ампутаційна кукса лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя після операцій: ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини передпліччя по типу ПХО (13.06.2022), огляд особи з інвалідністю з указаних підстав проводився вперше.

Тобто, встановлення позивачу 3-ї групи інвалідності, причина: "поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини" 10.12.2019, та 2-ї групи інвалідності 22.09.2023, причина: "поранення, травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини", відбулося з різних підстав та внаслідок різних травм (поранень).

Суд наголошує, що 13.06.2022 року позивач отримав нову травму, внаслідок якої і було встановлено другу групу інвалідності. На переконання суду, відповідач помилково вважає, що позивачу була встановлена вища група інвалідності, оскільки друга група була встановлена не внаслідок переогляду та погіршення його стану після встановлення третьої групи, а саме внаслідок отримання абсолютно нової травми.

З указаних підстав суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у 2023 році.

Натомість, Міністерством оборони України призначено та виплачено позивачу грошову допомогу у 2023 році, виходячи з дати, коли позивачу було встановлено інвалідність 3-ї групи вперше, а саме 2019 рік, у зв`язку із захистом Батьківщини. В той же час відповідачем проігноровано той факт, що саме інвалідність 2-ї групи в 2023 році була встановлена позивачу внаслідок поранення, травми, ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини, з зовсім інших підстав ніж в 2019 році травми, ТАК, пов`язаною з захистом Батьківщини. Тобто, дані випадки є незалежними один від одного.

Доводи відповідача щодо того, що вперше інвалідність встановлена в 2019 році, тому обчислення одноразової грошової допомоги повинно здійснюватися, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року, суд вважає необґрунтованими.

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності. Таким чином, оскільки вперше інвалідність ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини позивачу встановлено довідкою МСЕК №549852 від 22.09.2023, для обрахунку підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023.

Враховуючи те, що встановлення ІІ групи інвалідності відбулось вперше, з інших причин, не пов`язаних із попереднім оглядом МСЕК, що підтверджується матеріалами справи, суд враховує, що у довідці до акта МСЕК у графі 7 зазначено огляд інваліда - повторний.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20 зазначив, що визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону №2011-XII заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Як підтверджено матеріалами справи та не є спірним, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ним 13.06.2022 поранення та внаслідок чого йому 22.09.2023 було встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини. Натомість спірним питанням у даній справі є розмір одноразової грошової допомоги з урахуванням того, що у 2019 році позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності через отримане інше поранення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що отримані позивачем поранення як за часом, так і за обставинами їх отримання відбулося з різних підстав та внаслідок різних поранень. Тобто, отримання другого поранення є самостійною підставою для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023.

Подібні висновки викладені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі 600/2895/24-а.

Суд наголошує, що відсутність причино-наслідкового зв`язку між отриманим позивачем пораненням у 2019 році та встановлення йому ІІ групи інвалідності в 2023 році дає підстави зробити висновок, що вища група інвалідності не пов`язана із первісним пораненням, оскільки матеріалами справи підтверджено, що встановлення ІІ групи інвалідності викликано отриманим позивачем пораненням 2022 року. З огляду на це, відповідач безпідставно прийняв рішення, що у даному випадку позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 96050,00 грн.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що оскільки вперше інвалідність позивачу встановлена в 2019 році, то й обчислення одноразової грошової допомоги має відбуватися з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2019, позаяк ІІ група інвалідності була встановлена позивачу не внаслідок повторного медичного огляду за фактом отримання ним першого поранення, а у зв`язку із отриманням нового поранення, за яким було проведено медичний огляд та за наслідками якого встановлено ІІ групу інвалідності.

Суд зауважує, що нарахування та виплата у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності, після первинного встановлення інвалідності, може мати місце лише у разі встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Схожі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2022 у справі №240/8578/20, від 26 квітня 2023 року у справі № 520/12925/2020.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскільки позивач отримав нове поранення, внаслідок якого йому згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії встановлено II групу інвалідності з 22.09.2023, внаслідок поранення, травми пов`язаного із захистом Батьківщини, тому для обрахунку одноразової грошової допомоги підлягає застосуванню прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 01.01.2023.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.06.2024 у справі №240/20065/20, від 08.05.2024 у справі №240/17749/20, оскільки правовідносини у них не є подібними, ухвалені за інших фактичних обставин справи. Так, у справі №240/17749/20 позивачу при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, а згодом, під час повторного огляду йому встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку, що визначення вищої групи інвалідності при повторному (черговому) огляді не змінює розрахункову величину прожиткового мінімуму. В той же час, у даній справі, як встановлено судом вище, позивач 24.05.2022 отримав нове поранення, внаслідок, якого йому з 17.05.2023 встановлено II групу інвалідності, тобто медико-соціальна експертна комісія у 2023 році не проводила повторного огляду позивача на предмет зміни йому вищої групи інвалідності, внаслідок отримання ним травми ще у 2017 році, а здійснювала його огляд, внаслідок одержання ним нового поранення у 2022 році під час захисту Батьківщини.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу на те, що керуючись ст.245 КАС України, з метою ефективного захисту права позивача, судом змінено формулювання, яке обрав позивач як спосіб поновлення порушеного права, що не впливатиме на зміст позовних вимог та обсяг їх задоволення.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави для відшкодування на його користь судових витрат, передбачені ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ, 03168. РНОКПП/) про визнання дій протиправнми, зобов`язання вчинити дії -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

23.04.25