Справа № 440/5298/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

21 квітня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/5298/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом:

- зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 про припинення дії ліцензії №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А;

- заборони Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області здійснювати дії щодо внесення запису до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А;

- встановлення обов`язку Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме видалити інформацію щодо припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, з Єдиного реєстру виданих, подовжених, анульованих та переоформлених ліцензій на право зберігання пального та реєстр переоформлених ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та поновити в Єдиному реєстрі виданих, подовжених, анульованих та переоформлених ліцензій на право зберігання пального та реєстр переоформлених ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним інформацію про наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А;

- встановлення обов`язку ДПС України вчинити певні дії, а саме видалити інформацію про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, з офіційного веб-сайту ДПС України, -

до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «П.РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензії було прийняте з порушенням норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі Закон України №3817-ІХ).

Відповідно до пункту 28 частини другої статті 46 Закону України №3817-ІХ та статтею 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняте податковим органом протягом його адміністративного та/або судового оскарження є неузгодженим, а отже таким, що не набрало законної сили. Висновки податкового органу про виявлення невідповідності відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та/або відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що містяться у таких реєстрах фактичним даним, виявленим контролюючим органом у ході перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки, є такими, що не набрали законної сили та є неузгодженими до закінчення строків адміністративного та/або судового оскарження.

Із матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській ТОВ проведена фактична перевірка ТОВ «П.РІТЕЙЛ» за адресою здійснення господарської діяльності: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вулиця Нижньодніпровська, будинок 5, за результатами, якої складений акт від 31.03.2025, висновками якого встановлені порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України), який направлений товариству 02.04.2025 (відповідно до №072 трекінгу листа «Укрпошти), ТОВ «П.РІТЕЙЛ» подані заперечення на висновки акту фактичної перевірки.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» зазначає про помилковість висновків акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та їх невідповідність фактичним обставинам справи та вимогам Закону України №3817-ІХ, товариством вчасно подані заперечення на висновки акту фактичної перевірки і до закінчення оскарження результатів фактичної перевірки, такі висновки є неузгодженими в порядку статті 86 Податкового кодексу України.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» також зазначає, що рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензії є очевидно протиправним, оскільки прийнято 16.04.2025 раніше одинадцятого робочого за днем 02.04.2025 направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

Заявник зазначив, що дія ліцензії припиняється в день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, відповідно до частини десятої статті 46 1 Закону України №3817-ІХ, і припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним істотно ускладнить ефективний захист та поновлення прав та інтересів ТОВ «П.РІТЕЙЛ», основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30). ТОВ «П.РІТЕЙЛ», у розумінні вимог Податкового кодексу України, заявник є платником акцизного податку, який зобов`язаний в системі електронного адміністрування реєструвати дані щодо обсягів пального, а також акцизні накладні в строки, визначені статтею 231 Податкового кодексу України, зокрема протягом 15 днів з моменту реалізації пального кінцевому споживачу в роздрібній торгівлі.

Невжиття заходів забезпечення позову призведе до повного припинення провадження основного виду господарської діяльності позивача та неможливість реєстрації акцизних накладних в якості вхідного акцизного податку на акцизний склад та в якості вихідного акцизного податку з акцизного складу, що стане наслідком до зобов`язання ТОВ «П.РІТЕЙЛ» сплатити до державного бюджету акцизного податку в розмірі, визначеному в акцизній накладній, в реєстрації яких відмовлено, а також до припинення виконання господарських зобов`язань щодо постачання пального шляхом заправлення паливних баків автомобілів, перед якими виконуються такі зобов`язання із застосуванням в господарській діяльності на даній АЗС, включаючи зобов`язання перед комунальними та державними установами. Неможливість здійснювати господарську діяльність призведе до перешкод у сплаті обов`язкових податків, зборів та платежів до місцевих та державного бюджету України

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» просить забезпечити позов із наявних двох підстав очевидної протиправності рішення контролюючого органу та неможливістю ефективного захисту прав позивача до та після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без забезпечення позову до його подання, а саме:

«Вважаємо, що існують принаймні дві ознаки - неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів та очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень».

Суд зазначає, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ» є роздрібна торгівля пальним, у зв`язку з чим останнім отримана відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ «П.РІТЕЙЛ» заперечує щодо висновків фактичної перевірки та рішень (дій) пов`язаних із припиненням дії ліцензії, зазначає, що планує оскаржити у судовому порядку.

Заявником доданий до матеріалів справи витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «МОТТО РІТЕЙЛ», у той же час у відомостях із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначене найменування ТОВ «П.РІТЕЙЛ», керівники співпадають, таким чином судом перевірені офіційні вимоги процесуального закону форми заяви про забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову, в якості доказів доданий акт фактичної перевірки, конверт із трекінгом «Укрпошта», заперечення на висновки акту перевірки, витяг із реєстру платників акцизного податку, витяг із розпорядження та рішення про припинення дії ліцензії.

Судом встановлена обставина, що на висновки акту перевірки подані заперечення платником акцизного податку до контролюючого органу.

Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 припинена дія ліцензії №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А.

Заявнику анульована (припинена) ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, відповідно до витягу із розпорядження.

Рішення та дії контролюючого органу щодо припинення ліцензії ТОВ «П.РІТЕЙЛ» має намір оскаржити в судовому порядку.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подані заперечення на заяву про забезпечення позову, в якій контролюючий орган заперечує щодо заходів забезпечення позову, зазначає, що в заяві відсутні доводи про ефективний захист саме порушених прав від рішень, дій чи бездіяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за захистом яких позивач звернувся до суду, як і не надано документального підтвердження наявності обставин, які б вказували на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також заперечує щодо інших заходів забезпечення позову, які не визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Окремо контролюючий орган наголошує на тому, що суд на стадії забезпечення позову не має права досліджувати обставини очевидної протиправності рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оскільки таким обставинам та доводам платника податку суд має право надати оцінку виключно на стадії розгляду справи по суті.

Заперечуючи додатково щодо доводів платника податку в частині очевидно протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, контролюючий орган зазначає про правові висновки Верховного Суду, а також що ознаки очевидної протиправності повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reason able doubt).

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

З урахуванням доводів сторін та матеріалів справи, суд здійснює наступні висновки щодо забезпечення позову.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Для вжиття судом заходів забезпечення позову у справі заявник (позивач) має підтвердити наявність щонайменше однієї з виключних підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС України:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, указаною нормою визначений вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які можуть застосовуватися адміністративними судами.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Дія індивідуального акта або нормативно-правового акта може бути зупинена як захід забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне, своєчасне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення чи поновлені прав позивача.

Згідно із Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи (далі КМРЄ) 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

КМРЄ у пункті "d" глави 5 "Ефективність судового розгляду" Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів" (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15 грудня 2004 року, також вказав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити ефективне, своєчасне, реальне та неухильне виконання судового рішення та захист права в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів у конкретній справі з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Необхідно зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) притримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17 травня 2016 року у справі "Джиніч проти Хорватії" (Dћi№iж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61- 62; рішення ЄСПЛ від 16 березня 2021 року у справі "Карагасаноглу проти Туреччини" (Karahasa№oglu v. Turkey), заяви № 21392/08 та 2 інші, пункти 144- 153).

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 705/4587/17, від 16 квітня 2024 року у справі №120/15171/23 сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

За сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 140/8127/22, від 16 квітня 2024 року у справі № 120/15171/23, від 4 грудня 2024 року у справі № 500/3027/24, від 4 лютого 2025 року у справі № 280/8758/24, 20 лютого 2025 року у справі № 280/9044/24, 15 січня 2025 року у справі № 520/20854/24, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи й поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

В постанові від 13 березня 2025 року у справі № 160/23707/24 Верховним Судом зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позов та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №440/9568/22 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ.

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ, для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно із пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ, припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, відповідно до частини десятої статті 46 Закону України №3817-ІХ.

Відповідно до пункту 28 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішення про припинення ліцензії заявнику), підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є:

факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара. Об`єм необлікованого пального визначається в літрах та/або кілограмах.

Отже, суд дійшов висновку, що суб`єкт господарювання позбавлений права здійснювати вид діяльності з продажу пального (підакцизного товару), який є основним видом господарської діяльності позивача.

Логічним є висновок суду, що за допомогою здійснення основного виду господарської діяльності забезпечується функціонування суб`єкта господарювання в цілому, і одночасно забезпечується можливість сплати не тільки акцизного податку під продажу пального, але й сплата інших податків, відповідно до положень ПК України, як за результатами здійснення основної господарської діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ», так і - за місцем розташування господарської одиниці АЗС.

Суд враховує специфіку господарської діяльності ТОВ «П.РІТЕЙЛ» та індивідуальні обставини справи з урахуванням того, що заявнику припинена не одна ліцензія, а одночасно контролюючим органом припинені декілька ліцензій на здійснення основного виду діяльності за різними фактичними перевірками платника податку.

Судом встановлені фактичні обставини цієї справи, якими є системний ряд контрольних заходів (фактичних перевірок) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо різних господарських одиниць ТОВ «П.РІТЕЙЛ» у певному проміжку часу, за результатами яких в одну дату 16.04.2025 прийняті рішення про припинення ліцензій із роздрібного та оптового продажу пального (17.04.2025).

Заходи забезпечення позову за аналогічних обставин одночасно заявлені ТОВ «П.РІТЕЙЛ» перед поданням позову 17.04.2025 щодо різних рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та забезпечені Полтавським окружним адміністративним судом у справах: №440/5294/25, №440/5295/25, №440/5296/25, №440/5297/25, №440/5298/25, №440/5358/25 , тобто заявник позбавлений здійснення господарської діяльності не в одній господарській одиниці а в ряді інших господарських одиницях, що несе ризик суттєвих негативних економічних наслідків для товариства, які складно відновити, або неможливо у повній мірі.

З огляду на викладене, суд обґрунтовує забезпечення позову не наявністю інших аналогічних ухвал Полтавського окружного адміністративного суду про забезпечення позову за заявами ТОВ «П.РІТЕЙЛ», а сукупністю одночасних аналогічних обставин припинення господарської діяльності заявника у численних господарських одиницях (АЗС), через які здійснюється основний вид господарської діяльності, а враховуючи специфіку господарської діяльності товариства, є логічним та очевидним висновок поза розумним сумнівом, що відсутність забезпечення позову може ускладнити, унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Суд додатково констатує, що тимчасовий процесуальний захист, як забезпечення позову, слугує превенцією (правовою гарантією) від можливих системних дій суб`єкта владних повноважень щодо зупинення господарської діяльності платника податку.

Під час ухвалення рішення про забезпечення позову суд повинен обов`язково враховувати вплив такого заходу на загальнодержавні інтереси.

Загальнодержавними інтересами у цій справі є належне здійснення операцій платником акцизного податку із продажу підакцизних товарів та повнота оподаткування таких операцій, а також своєчасна сплата податків до державного та місцевих бюджетів під час воєнного стану. Додатковим державним інтересом у даній справі є загальна превенція та податкова дисципліна для всіх платників податків щодо належного оподаткування підакцизних операцій.

У той же час, суд враховує, що у випадку забезпечення позову, контролюючий орган не позбавлений в порядку норм ПК України здійснити повторні контрольні заходи перевірених господарських одиниць заявника.

Суд також зазначає, що у випадку забезпечення позову, заявник продовжить здійснювати господарську діяльність та сплачувати податки до бюджету, що забезпечить фінансування економіки держави та територіальних громад в умовах воєнного стану.

Не менш важливим для платника податку в умовах воєнного стану є збереження кадрових питань (трудового колективу).

Акцизний податок, як і податок на додану вартість, є бюджетоутворюючими загальнодержавними податками.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд установив, що відповідно до оспорюваного рішення відповідач припинив ліцензію заявнику із роздрібної торгівлі пальним, як у цій справі, так і у п`ятьох інших (включаючи ліцензію на оптовий продаж пального), які відомі суду під час постановлення цієї ухвали.

Так, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне припинення ліцензії платнику акцизного податку із роздрібного продажу пального, визначаються положеннями Закону №3817-ІХ.

Пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

У той же час, на підтвердження доводів правової доктрини та подібності правових висновків Верховного Суду щодо доказування «поза розумним сумнівом», Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не наводить заперечень на доводи платника податку щодо правомірності дати прийняття рішення 16.04.2025 з урахуванням обмежуючого строку, визначеного пунктом 2 частини 4 статті 46 Закону №3817-ІХ, для прийняття рішення, за днем (02.04.2025) направлення акту фактичної перевірки ТОВ «П.РІТЕЙЛ».

Суд зазначає, що стаття 150 КАС України встановлює процесуальні підстави для забезпечення позову: така підстава, як очевидність протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, може мати місце тільки після подання позову, а підстава ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача може бути заявлена у заяві до подання позову по суті спору.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» до подання позову судом не має права, відповідно до вимог КАС України.

Висновками фактичної перевірки не встановлені порушення щодо сплати акцизного податку чи застосування реєстраторів розрахункових операцій, а встановлені однотипні порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, за змістом якої розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

З огляду на викладені вище обставини, судом оцінене співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків спірного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень, про зупинення дії якого просив заявник, суд виходить з того, що спірне рішення набрало чинності та створює конкретні правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснювати господарську діяльність позивача до моменту перевірки правомірності прийняття рішення у судовому порядку, не в одній індивідуальній справі, а у п`яти подібних справах.

Отже, припинення ліцензії із роздрібного продажу пального платнику акцизного податку, відбувається за чітко визначених та передбачених Законом №3817-ІХ правил та процедур.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує.

Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

ТОВ «П.РІТЕЙЛ» у заяві про забезпечення позову, у цій справі та п`ятьох інших, одночасно покликається на те, що одночасна зупинка господарської діяльності із роздрібного продажу пальним на декількох господарських одиницях та зупинення діяльності із оптового продажу пальним є загрозою неможливості відновлення порушеного права заявника.

З огляду на викладене за наслідками оцінки наведених заявником доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд обґрунтовано зазначає про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Так, при припиненні ліцензії на роздрібний продаж пального у ряді господарських одиниць або припинення ліцензії на оптовий продаж пального - настануть очевидні негативні економічні наслідки, що зумовить покладення на платника податку додаткового податкового навантаження без здійснення господарської діяльності, а державний та місцевий бюджет не будуть надходити податку, у зв`язку із зупиненням господарської діяльності товариства.

Також у позивача виникне технічна відсутність реєстрації акцизних накладних.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до значних економічних збитків, розірвання договірних відносин з контрагентами й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності з огляду на відновлення статусу позивача як продавця пального.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів заявника, для захисту яких він звернувся до суду.

Подібна правова позиція ухвалена Верховним Судом у постанові від 17.04.2025 у справі №520/31993/24 щодо анулювання статусу платника єдиного податку:

«Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано вважав, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.»

У даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та ефективного захисту прав заявника до набрання судовим рішенням законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №160/11784/23, від 14 січня 2025 року у справа №280/9045/24, від 04 лютого 2025 року у справі №280/8758/24, від 20 лютого 2025 року у справі N 280/9044/24, від 06 березня 2025 року у справі №420/25688/24, від 11 січня 2023 року у справі № 640/10679/22.

Додатково суд вважає що для даних обставин справи є подібним за суб`єктним, об`єктним та змістовним критеріями висновок Верховного Суду щодо анулювання ліцензії на виробництво спирту коньячного та алкогольних напоїв, викладений у постанові від 27.06.2024 у справі №520/32871/23:

« 41. Правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у цій категорії спорів вже була предметом розгляду Верховного Суду, який у постановах від 14 грудня 2021 року (справа №240/16920/21), від 15 квітня 2022 року (справа №440/6755/21), від 21 грудня 2022 року (справа №160/11995/22) від 31 січня 2023 року (справа №140/8709/21), від 22 березня 2023 року (справа №380/8301/22) дійшов висновків, аналогічних до викладених колегією суддів у даній справі.

42. Отже, забезпечуючи позов шляхом зупинення дії розпорядження податкового органу щодо анулювання ліцензій на виробництво спирту коньячного та алкогольних напоїв, суди діяли відповідно до норм процесуального законодавства, вибравши вид забезпечення позову передбачений КАС України.

42. Водночас суд апеляційної скасовуючи частково ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом зобов`язання ДПС України внести до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інформацію про зупинення дії розпорядження ДПС України від 08 листопада 2023 року N 426- р/л "Про анулювання ліцензії" до набрання законної сили рішення у справі обґрунтовано вказав, що суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, який не відповідає предмету оскарження.

43. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року по справі №240/32606/23.»

Оскільки правомірність прийнятого рішення про припинення дії ліцензії щодо позивача підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову (який зобов`язується подати позивач у даній заяві) та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на тимчасове збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено існування реальної загрози завдання шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, в тому числі і трудовому колективу внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення у справі щодо оскарження рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензій, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи.

Тобто виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника, необхідність надання позивачеві тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи, у зв`язку з чим вважає за доцільне зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №275 щодо припинення ліцензії ТОВ «П.РІТЕЙЛ» №2400181 терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, до набрання законної сили рішенням суду.

Порядок ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2025 №374 (далі - Порядок №374) визначає процедуру створення та ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального (далі - Реєстр), а також механізм включення до Реєстру та виключення з Реєстру суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність у таких місцях на підставі наданих їм ліцензій (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) (абзац перший пункту 1 Порядку №374).

За змістом пункту 3 Порядку № 374 до Реєстру вносяться відомості, передбачені частиною четвертою статті 35 Закону, зокрема про:

1) ліцензіатів:

для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ;

2) реквізити (номер і дата) заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, заяви про внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі, заяви про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

3) найменування та код органу ліцензування, що прийняв рішення про надання або припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності або яким внесено зміни до відомостей, що містяться в Реєстрі, за результатами розгляду відповідної заяви ліцензіата;

4) рішення органу ліцензування:

реквізити (номер і дата) рішення про надання або про відмову в наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

реквізити (номер і дата) рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

5) реєстраційний номер ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (системний порядковий номер запису в Реєстрі про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності).

6) вид наданої ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

19) дату початку дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

21) дату припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

22) підстави припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності відповідно до частини другої статті 46 Закону;

23) дату рішення суду, що набрало законної сили, та номер справи, за якою прийнято рішення про визнання протиправним і скасування рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

24) те, що рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зупинено на підставі рішення суду із зазначенням дати рішення суду, що набрало законної сили, і номера справи, за якою прийнято рішення про зупинення дії рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Пунктом 4 Порядку № 374 визначено, що відомості до Реєстру вносяться, змінюються або виключаються з Реєстру посадовою особою ДПС, яка визначена публічним реєстратором Реєстру (далі - публічний реєстратор), на підставі:

1) заяви суб`єкта господарювання (далі - заявник) про:

внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі;

внесення чергового платежу за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

2) рішення, прийнятого органом ліцензування, про:

надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на підставі заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, надання якої може здійснюватися в автоматичному режимі), передбаченої частиною третьою статті 43 Закону, та копій документів, надання яких передбачено частиною п`ятою статті 43 Закону;

припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на підставі заяви, поданої відповідно до частини шостої статті 34 та пункту 1 частини другої статті 46 Закону;

3) рішення суду, що набрало законної сили.

Зважаючи, що з дня прийняття рішення про припинення дії ліцензії, відповідна інформація щодо ТОВ "П.РІТЕЙЛ" внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, та враховуючи зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 даною ухвалою суду, суд вважає за необхідне роз`яснити, що після зупинення ухвалою суду дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2025 №274 - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зобов`язане до Реєстру внести відомості про те, що рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зупинене на підставі рішення суду із зазначенням дати рішення суду, що набрало законної сили, і номера справи, за якою прийняте рішення про зупинення дії рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Таким чином, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» про забезпечення позову, слід задовольнити частково.

Згідно із частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «П.РІТЕЙЛ» (36034, Полтавська область, м. Полтава, вул. Чумацький шлях, будинок 64, ) про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.

Зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) від 16.04.2025 №274 щодо припинення дії ліцензії №2400181 на право роздрібної торгівлі пальним, терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029, виданої ТОВ «П.РІТЕЙЛ» на АЗС за адресою: місто Дніпро, вулиця Генерала Захарченка, будинок 11-А, до набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Допустити ухвалу суду до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.І. Бевза