Справа № 160/4149/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 рокуСправа №160/4149/25
07 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до мого пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на ДВАТ шахта «Тернівська» ДП ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» з 19.01.1998 по 25.01.1998, з 07.03.1998 по 23.03.2003 на посаді горноробочого підземного з повним робочим днем в шахті та повторно розглянути мою заяву від 19.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.01.2023 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії. Позивач зазначає, що правових підстав для незарахування належним чином спірного періоду його роботи не існувало, а тому він має бути зараховані до стажу позивач за ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4149/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4149/25. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
21 лютого 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача в системі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що згідно наданих документів заявник набуде право на пенсію згідно пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.12.2027 або при набутті пільгового стажу 25 років відповідно до Постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 на підставі частини 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням від 27.08.2024 року №65 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Зазначено, що стаж позивача за Постановою №202 складає 17 років 09 місяців 05 днів, на провідних професіях 01 рік 11 місяців 21 день, за Списком №1 05 років 00 місяців 24 дні, навчання за фахом - 00 років 02 місяці 11 днів. Період з 07.03.1998 року по 23.03.2003 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1, а не до стажу за Постановою №202, оскільки займана посада в цій постанові відсутня.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року у справі №160/31878/23, яке набрало законної сили 21.03.2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії, з урахуванням встановленого факту наявності у позивача пільгового стажу роботи 25 років на роботах, що перелічені у ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, вірними є доводи позивача про те, що його заява про призначення пенсії має розглядатись виходячи з того, що його пільговий стаж за ч.3 ст.114 Закону №1058-IV складає 25 років.

Як наслідок, прийняття нового рішення, в якому пільговий стаж позивача визначено в розмірі менш ніж 25 років, є необґрунтованим.

Відповідач у рішенні зазначає, що стаж позивача за ч.3 ст.114 Закону №1058-IV складає 19 років 11 місяців 07 днів, а окремо в наявності також періоди з 19.01.1998 року по 25.01.1998 року, з 07.03.1998 року по 23.03.2003 року, який зараховано до пільгового стажу за Списком №1. Відповідач здійснює складання періодів, однак в аспекті віднесення стажу за ч.3 ст.114 Закону №1058-IV до стажу за Списком №1, що дає 25 років 00 місяців 01 день. Зворотнє складання (переведення стажу за Списком №1 до стажу за ч.3 ст.114 Закону №1058-IV) відповідач не здійснює, оскільки не вбачає в Постанові №202 посади, яку позивач займав у спірний період.

Передусім суд констатує, що відповідна перевірка відповідачем здійснюватись не повинна, оскільки судом вже констатовано, що позивач має 25 років стажу саме за ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, в зв`язку з чим відповідач повинен приймати рішення по суті заяви позивача виходячи з цього факту. Відповідач позбавлений можливості ставити цей факт під сумнів та заперечувати його.

З метою ефективного захисту прав позивача суд також зазначає наступне.

Згідно трудової книжки позивача в цей період він займав посаду «підземний гірник з повним робочим днем в шахті» (2 та 3 розрядів) та посаду «учня гірника підземного з повним робочим днем в шахті».

Відповідно до форми РС-право позивача період з 19.01.1998 року по 23.04.2003 року обліковується як стаж за Списком №1, на відміну від усіх інших періодів роботи позивача, захарчованих як стаж за Постановою №202.

У Постанові №202 у розділі ІІ вказані «гірники підземні». Тобто, ця посада наявна у постанові №202 та має бути зарахована саме до пільгового стажу за цією постановою. Також у розділі І вказані «Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)».

Правозастосування, за змістом якого посада «учень гірника підземного» зараховується до пільгового стажу за Постановою №202, наявне у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 року у справі №360/1475/23.

Як наслідок, позивачу має бути призначена пенсія виходячи з наявності 25 років пільгового стажу згідно ч.3 ст.114 Закону №1058-IV згідно Постанови №202.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно, наявні достатні підстави для зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

За обставин цієї справи судом встановлено наявність у позивача права на пільгову пенсію та протиправність рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу. Відповідно, єдиним правомірним варіантом поведінки суб`єкта владних повноважень за таких обставин є призначення позивачу пенсії.

Оскільки відповідач вдруге здійснював розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 19.01.2023 року, а за приписами ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дати звернення, обґрунтованими є вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити йому пенсію саме з 19.01.2023 року.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 28.01.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, площа Свободи, буд. 5, Держпром, 3-ій під`їзд, 2-ий поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.08.2024 року №65, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV та постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 період роботи з 19.01.1998 року по 23.03.2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 19.01.2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, площа Свободи, буд. 5, Держпром, 3-ій під`їзд, 2-ий поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко