Справа № 480/2285/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2025 року Справа № 480/2285/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Гупало Т.О.,
представника позивача - Цюпки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №480/2285/25
за позовом Військової частини НОМЕР_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа - ОСОБА_1
про визнання протиправним та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Давидка Ігоря Ігоровича від 03.03.2025 про відкриття виконавчого провадження № 77341106.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.03.2025 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77341106 з примусового виконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі № 480/9990/23.
Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 у повному складі виконує завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії.
Згідно довідки № 1963 від 26.10.2024 військова частина НОМЕР_1 з 03.10.2024 передислокована до району виконання завдань в зоні відповідальності Оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 (Харківська область).
З цього випливає, що відповідач не вправі здійснювати примусове виконання рішень відносно позивача місцезнаходженням якого є Харківська область.
Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити
Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.04.2025 року о 14:00 год. Також залучено до участі в розгляді даної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 26.03.2025 заяву представника Військової частини НОМЕР_1 Цюпки Олександра Віталійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 480/2285/25 задоволено. Ухвалено розглядати справу №480/2285/25 у судовому засіданні на 07.04.2025 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису, із застосуванням підсистеми відеоконфенцзв`язку ЄСІТС за участю представника Військової частини НОМЕР_1 Цюпки Олександра Віталійовича.
В судовому засіданні 21.04.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, письмових пояснень стосовно спірних правовідносин не надано.
Третьою особою подано заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 03.03.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Давидком Ігорем Ігоровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77341106 з примусового виконання виконавчого листа № 480/9990/23, виданого 25.12.2023 Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 (а.с. 4).
Вважаючи, що юрисдикція відповідача розповсюджується на територію Сумської області, і відповідач не вправі здійснювати примусове виконання рішень відносно позивача, місцезнаходженням якого є Харківська область, військова частина звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За змістом частини першої статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місцезнаходження (для юридичних осіб).
На підставі частини першої статті 28 Закону №1404 постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Виходячи із системного тлумачення частини першої статті 4, частини першої статті 28 Закону № 1404, у виконавчому документі має бути зазначено адресу місцезнаходження боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу виконавця.
Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою виконавець в силу положень частини першої статті 28 Закону № 1404 зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, положення статті 28 Закону №1404 встановлюють імперативний обов`язок виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у виконавця при визначенні адреси боржника.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 460/3537/20 зазначив, що аналіз положень Закону №1404 свідчить про те, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17, від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.
Чинною редакцією Закону України Про виконавче провадження не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 511/1342/17.
Перевірка ж майнового стану боржника, розшук боржника та/ або його майна здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні (частини друга, четверта статті 13, частина сьома статті 26, стаття 36, частина восьма статті 48 Закону № 1404).
Аналогічна позиція викладена в поставі Верховного Суду України від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20.
Таким чином, виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.
Такий висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною саме у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 520/9978/18 (пункти 52-53), від 8 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17 (пункт 39).
Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404 установлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місцезнаходження боржника.
Посилання представника позивача та те, що місце постійної дислокації військової частини у м.Конотоп, Сумська область, визначено лише у мирний час, суд спростовує наступним.
Законодавчо визначено два види дислокації для військових частин: постійну та тимчасову, які не є тотожними за своєю суттю.
Дислокація військ (в особливий період, на воєнний час) - розміщення у населених пунктах (аеродромах, військово-морських базах, пунктах базування, військових містечках, таборах тощо) органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових кораблів, військових навчальних закладів, установ та інших військових формувань, які не входять до складу діючих військ (сил).
Даним наказом визначено, що пункти постійної дислокації - визначені відповідними наказами (директивами) військові містечка (фонди), призначені для забезпечення життєдіяльності військової частини (органу військового управління, з`єднання, військового корабля, військового навчального закладу, установи Збройних Сил України) в мирний час. Під фондами тут і далі розуміють казармений фонд, житловий фонд, об`єкти соціально-культурного призначення, комунальні споруди та інженерні мережі, розташовані в межах військового містечка.
Таким чином передислокація це зміна розташування збройних сил або їх повернення із зони бойових дій до місця їх попередньої постійної дислокації (тобто там, де вони були розміщені до розгортання військ).
Зазначеним наказом також передбачено, що відомості, що становлять державну таємницю, крім іншого, становлять відомості про функціонування, характеристики, географічні координати (дислокацію) пункту управління (стаціонарного, рухомого, повітряного), об`єкта оперативного управління (діючого, запасного), пункту передислокації.
Відповідно до ст.. 6 Закону України Про Збройні Сили України передбачено, що органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України дислокуються на території держави або тимчасово за її межами відповідно до завдань оборони, стратегічного плану застосування і завдань Збройних Сил України з урахуванням військово-адміністративного поділу території України та соціально-економічних умов районів дислокації.
План дислокації Збройних Сил України розробляється Генеральним штабом Збройних Сил України, узгоджується Міністерством оборони України з Кабінетом Міністрів України і затверджується Президентом України.
Передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Міністерства оборони України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, а з`єднань - за рішенням Президента України.
Під час дії воєнного стану передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України за погодженням з Міністерством оборони України.
Зазначене свідчить, що на час відкриття виконавчого провадження у виконавця відсутні повноваження з`ясовувати місце передислокації та виконання ВЧ НОМЕР_1 бойових наказів чи під час передислокації у підпорядкування іншим органам під час воєнного стану в Україні для виконання завдань з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.
На момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду, в якому вказано адресу місця заходження боржника: м.Конотоп Сумська область, що знаходиться в межах відповідного виконавчого округу, у відповідача були всі визначені законом підстави для його відкриття.
Місцем постійної дислокації є АДРЕСА_1 , а тому відповідач зобов`язаний був відкрити виконавче провадження.
Як наслідок, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2025 відсутні.
Стосовно посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.03.2021 по справі № 380/7750/20 та інших, в яких Верховним Судом зазначено про обов`язок виконавця дослідити питання щодо перевірки відомостей про боржника, зокрема місця реєстрації або фактичного місця проживання, до відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.
В даному випадку, висновки суду касаційної інстанції стосуються правомірності відкриття виконавчого провадження по виконавчих написах нотаріусу відносно фізичних осіб та прийняття до виконання виконавчих документів з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
Виконавцем відкривалося виконавче провадження за відсутності станом на день прийняття спірної постанови будь-яких інших адрес, крім інформації про визначене місця постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 .
Матеріалами справи не підтверджується, що в установленому порядку було змінено місце постійної дислокації військової частини.
В даному випадку, місцем постійної дислокації ВЧ НОМЕР_2 є АДРЕСА_1 . Зазначені обставини не заперечувалися представником позивача у судовому засіданні. Доказів того, що місцем постійної дислокації є Харківська область матеріали справи не містять, у судовому рішенні та виконавчому документі не зазначено.
Суд звертає увагу, що виконання бойових завдань ВЧ НОМЕР_1 під час дії воєнного стану поза межами місця постійної дислокації в іншому виконавчому окрузі, передислокація у підпорядкування оперативно-тактичних угруповань, перебування в місці тимчасової дислокації керівництва ВЧ НОМЕР_1 під час дії воєнного стану не змінює ту обставину, що місце знаходження ВЧ НОМЕР_1 є місце постійної дислокації - АДРЕСА_1 , яка зазначена судом у рішенні суду та виконавчому листі, який було пред`явлено до виконання.
Крім того, посилання позивача на те, що відповідачу повідомлялося про адресу для листування із ВЧ НОМЕР_1 в Харківській області, а також те, що керівництво ВЧ НОМЕР_1 не перебуває у місці постійної дислокації, а виконує бойові завдання в іншому окрузі, також не спростовує факт того, що місцезнаходження ВЧ НОМЕР_1 є місце постійної дислокації АДРЕСА_1 .
Так, як зазначено у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 480/9990/23 адреса місцезнаходження ВЧ НОМЕР_2 є АДРЕСА_1 , про що зазначено у резолютивній частині судового рішення.
Аналогічна адреса м. Конотоп Сумської області зазначена і у спірній постанові від 03.03.2025 про відкриття виконавчого провадження, на яку було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, отримано боржником.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що підстав для повернення виконавчого документу стягувачу станом на час відкриття виконавчого провадження у виконавця були відсутні.
Отож висновки Верховного Суду стосовно застосування норм права, викладені у перелічених представником позивача справах, стосується правовідносин, які не є подібними до спірних правовідносин.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з тим, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати понесені ним під час розгляду справи не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 22.04.2025.

Суддя О.А. Прилипчук