Справа № 730/174/25
Суддя: Ріхтер В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/174/25
Провадження № 2-а/730/3/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Ріхтера В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕНА № 3964417 від 29.01.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою поліцейського УПП в Чернігівській області Справцева М.О. його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Так, позивач уважає, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає лише у разі умисних дій водія, за умови, якщо водій знав про несправність, але умисно керував ТЗ з несправністю. У даному випадку, позивач не знав про несправність, а коли про неї дізнався, вжив заходів для її усунення. Відсутність умислу є підставою для скасування постанови працівника поліції.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали, протягом якого вони мають право подати суду відзив на позовну заяву. Також, роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України), і те, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У березні 2025 року до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач позову не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, вважає дії працівників поліції та оскаржувану постанову правомірними. Надав відеоматеріали з місця події. Уважає, що умисел водія не має значення, оскільки таке правопорушення може бути вчинене з необережності, закінченим правопорушенням є з моменту початку руху.

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.02.2025 року поліцейським УПП в Чернігівській області Справцевим М.О. винесена щодо позивача постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 3964417, якою застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00грн.

Підставою для винесення постанови стало вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушено вимоги п.п. 31.4.3.в ПДР України.

Як убачається з матеріалів справи, позивач визнає те, що рухався з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, однак уважає, що він це робив не спеціально та не знав про те, що він рухається з непрацюючою фарою, дізнався про це лише після зупинки працівником поліції.

Фактично перед судом поставлені такі питання: оцінити можливість притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за дії, які він вчинив неумисно (з необережності), а також оцінити фактичні обставини справи на предмет того, чи дійсно у цій справі водій ТЗ не міг знати про непрацюючу фару.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 121 КУпАП).

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла (п. 31.4.3.в ПДР України).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував автомобілем з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, за наслідком чого і був зупинений працівниками поліції та притягнутий до адмінвідповідальності.

З наданого відповідачем відеозапису дійсно убачається, що позивач керував ТЗ з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби.

Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд погоджується, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умислу на керування транспортним засобом із непрацюючою фарою. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення тягне за собою недоведеність складу такого правопорушення у цілому.

Безумовно, якщо технічна несправність ТЗ виникла вже під час руху без вини водія, такий не несе адміністративну відповідальність, якщо не доведено що водій знав про таку несправність до його зупинки поліцією.

Повертаючись до обставин даної справи, суд ураховує, що водія було зупинено о 21.45 годині, у січні, тобто дійсно у темну пору доби.

Загальновідомим є факт, що траса М01 не обладнана лііхтарями, що могли б завадити водію побачити несправність фари.

З відеозапису убачається, що позивач у цій справі рухався на ТЗ із увімкненим дальнім світлом, що вже доводить той факт, що він, як водій, розумів/відчував погану видимість через погане освітлення за допомогою фар ближнього світла.

На думку суду, позиція позивача щодо того, що він не розумів, що фара не працює, є такою, що спрямована на ухилення від відповідальності, дії позивача в частині руху з непрацюючою фарою є умисними.

При цьому суд враховує, що за наявності поломки у дорозі, яка дійсно може статись з будь-ким, водій ТЗ має це врахувати та рухатися із аварійною світловою сигналізацією.

У даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту, коли особа рухалась з технічною несправністю, передбаченою п. 31.4 ПДР України, не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію. Як випливає з наявних матеріалів справи, аварійна світлова сигналізація позивачем дійсно не застосовувалась. Вищевикладене узгоджується та відповідає висновку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 177/213/17(2-а/177/16/17) викладену у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача про неправомірність дій відповідача необґрунтовані.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.