Справа № 726/1128/25
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1128/25
Провадження №2-а/726/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4332123 від 22.03.2025,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов у якому просить суд скасувати постанову поліцейського другого взводу другої роти першого батальйону УПП в Чернівецькій області капрала поліції Боярина О.О. від 22 березня 2025 року серії ЕНА № 4332123 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що не порушував правил дорожнього руху. Дійсно 22.03.2025, приблизно о 22:40 рухався вулицею Головною у м. Чернівцях на своєму авто Dodge Charger та увімкнувши правий покажчик повороту повернув праворуч на вул. Щербанюка Олександра, де його зупинили працівники поліції за порушення вимог п. 9.2.б ПДР. Вважає дії поліцейського незаконними, а оскаржувану постанову необґрунтованою.

Просить суд врахувати і те, що постанова не містить посилання на докази вчиненого правопорушення, визначені ст. 251 КУпАП, у ній лише вказано технічний прилад нагрудний відеореєстратор № 475519, що є засобом отримання доказів, а не показання, отримані за його допомогою.

ОСОБА_1 вказує і про те, що його автомобіль був зупинений біля будинку № 8 на вул. Щербанюка Олександра м. Чернівці та поліцейський повідомив йому про те, що допущено порушення вимог п. 9.2.б ПДР при виконанні повороту праворуч з вулиці Головної на вул. Щербанюка Олександра, однак звертає увагу суду на те, що на вул. Стеценка Кирила поворот не виконував, рух нею не здійснював, як вказано у постанові.

Звертає увагу суду, що на долученому відеозаписі із нагрудного відеореєстратора неможливо ідентифікувати автомобіль та визначити чи був увімкнений відповідний покажчик повороту чи ні. Більше того, автомобіль Dodge Charger виготовлений у США та в силу його конструкції задні покажчики поворотів червоного кольору й змонтовані в один світосигнальний блок, а тому в нічну пору доби, при одночасній їх роботі із сигналами гальмування і габаритними вогнями, на значній відстані, могла бити ускладненою їх видимість.

15.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Маланчука М.В., у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вказує, що під час несення служби в м. Чернівці на вул. Стеценка, 8, 22.03.2025 екіпажем патрульної поліції виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу керуючи Dodge Charger, з номерним знаком НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР України Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейським було роз`яснено Позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУПА (підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського) та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Тобто, поліцейський Боярин О.О., встановивши всі обставини справи, виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 510 грн, відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови.

Правомірність дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач підтверджує наявними відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та автомобільного відеореєстратора, що додає до відзиву та вказує про правомірність таких доказів.

Зазначає, що починаючи із 00 хв 12 сек відеозапису зафіксовано сам факт не виконання вимог п.п. 9.2 б ПДР України, а саме водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед здійсненням повороту. Після чого, відбулась зупинка транспортного засобу (починаючи із 00 хв 38 сек видно, що це автомобіль Позивача) та розпочалось спілкування Позивача із поліцейськими. Позивачеві демонструвався відеозапис із фіксацією факту правопорушення під час розгляду справи на місці зупинки, що є зафіксовано на бодікамерах.

Сторона Відповідача наголошує на тому, що якщо оскаржувану постанову прийнято відповідачем у межах його компетенції та з її змісту можна чітко встановити зміст цієї постанови (зокрема, порушення законодавства, за яке особа притягається до відповідальності), така постанова може бути визнана правомірною навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Окремі недоліки при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення не можуть слугувати самостійною підставою для скасування рішення суб?єкта владних повноважень при наявності беззаперечних фактів вчинення Позивачем правопорушення, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по справі № 727/10231/22 та у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі № 718/239/23.

Вказаний вище адміністративний позов ОСОБА_1 надійшов до суду 31.03.2025 та у той же день переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 01.04.2025 залишено позов ОСОБА_1 без руху з підстав виявлених недоліків та надано позивачу строк на їх усунення.

02.04.2025 до суду надійшло клопотання позивача про долучення диску із відеозаписом з приладів відеореєстраторів щодо події від 22.03.2025.

07.04.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , разом із квитанцією про оплату судового збору у справі та новою редакцією позовної заяви, на виконання вимог ухвали про залишення його позову без руху.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 07.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 23.04.2025 про що повідомлено сторони у справі.

15.04.2025 судом отримано відзив на адміністративний позов від представника відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання у якому останній просить суд провести судове засідання без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив участь представника у судовому засіданні. Про поважні причини неявки суд не повідомив. Скерував до суду відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 22.03.2025 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, капралом поліції Боярином О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕНА № 4332123 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що останній, як водій транспортного засобу Dodge Charger, з номерним знаком НОМЕР_1 , 22.03.2025 о 22:44 м. Чернівці вул. Кирила Стеценка, 8, здійснив поворот праворуч, при цьому не увімкнув правий покажчик поворот, чим порушив п. 9.2.б ПДР України (порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідачем долучено диск на якому міститься відеозапис із реєстратора у службовому автомобілі, а також відеозапис із нагрудних реєстраторів поліцейських № 476260 та № 475519.

На записі із реєстратора у патрульному автомобілі зафіксовано події 22.03.2025 о 22:53, поліцейське авто рухається вулицею міста. Попереду них, на певній відстані їде інший транспортний засіб який здійснює поворот праворуч.

На відео із нагрудних реєстраторів поліцейських зафіксовано як поліцейські зупинили транспортний засіб Dodge Charger, через порушення вимог п. 9.2.б ПДР, а саме поворот із вул. Головної праворуч на вул. Щербанюка без увімкненого покажчика повороту.

Поліцейський представився водію, повідомив про відеофіксацію розмови на нагрудні реєстратори, вказав причину зупинки та попросив пред`явити документи.

Також на відео зафіксовано, як водій ОСОБА_1 повідомляє про те, що він пам`ятає як вмикав показчик повороту, а тому погоджується на пропозицію поліцейського переглянути відео, яке фіксувало б факт вчинення правопорушення.

Після того, як поліцейський продемонстрував відео, ОСОБА_1 вказав про те, що на відео не видно чітко порушення.

О 23:07 поліцейський роз`яснив водію його права, однак ОСОБА_1 сказав, що скористається ними у суді. Після винесення постанови у справі, о 23:09, її копію під підпис вручено ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує такі правові норми.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 9.2 б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, тобто доведена в законний спосіб.

В розумінні ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст.73 КАС України). Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із оскаржуваної постанови та встановлених у справі доказів, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він, керуючи транспортним засобом, не увімкнув правий покажчик повороту.

Суд вважає, що долученими до матеріалів справи доказами не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення ним вимог п. 9.2.б ПДР.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Такі технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису із нагрудного реєстратора та реєстратора у службовому авто в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, та від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем долучено диск із відеозаписом з нагрудного реєстратора № 475519, що вказаний у пункті 7 оскаржуваної постанови як доказ вини, тому такий доказ є належним та допустимим. Однак такий відеозапис не фіксує факту вчиненого правопорушення, а лише процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також долучений диск містить відеозапис із реєстратора у патрульному авто, на який посилається відповідач у відзиві на позов, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Проте оскаржувана постанова серії ЕНА № 4332123 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, не містить посилань на відеозапис з автомобільного реєстратора працівників поліції, який надано відповідачем суду в підтвердження вчинення позивачем правопорушення; не зазначено його серії та номеру. Відтак, у суду відсутня можливість оцінити запис відео із реєстратора поліцейського автомобіля, як належний та допустимий доказ на обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а.

Отже, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України.

Більше того, слід зауважити і те, що із долученого відеозапису з реєстратора у патрульному авто можливо встановити лише те, що поліцейські дійсно рухалися позаду автомобіля, яким керував позивач та після здійсненого повороту праворуч зупинили його. Проте у момент здійснення повороту авто позивача перебувало на значній відстані від поліцейського авто, а тому з точністю встановити наявність увімкненого чи не ввімкненого покажчика повороту неможливо.

Позивач вказує про те, що конструкція його автомобіля передбачала наявність змонтованих в один світосигнальний блок сигналів гальмування, габаритних вогнів та покажчиків поворотів, що також утруднює їх розрізнення на значній відстані.

Заперечує факт порушення ним вимог п. 9.2.б. ПДР України, а оскаржувана постанова не містить посилань на належні та допустимі докази такого порушення. Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Сама постанова без обґрунтування її доказами, не дає підстав для висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тобто, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Також варто зазначити і те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення та опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Однак, в оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не зазначено в повній мірі всі необхідні обставини, за яких сталося правопорушення, зокрема: в якому напрямку водій здійснював поворот без подачі сигналу світлового покажчика, де саме це відбулося, а зазначено тільки те, що «22.03.2025 о 22:44 м. Чернівці вул. Кирила Стеценка, 8, водій здійснив поворот праворуч, при цьому не увімкнув правий покажчик поворот».

Разом із тим, позивач заперечує факт руху транспортного засобу вул. Кирила Стеценка, а зазначає, що здійснював поворот із вул. Головної на вул. Щербанюка, про що також вказано поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (що зафіксовано на відео із нагрудного реєстратора).

Таким чином у оскаржуваній постанові не викладено дійсних обставин вчиненого правопорушення, зокрема щодо місця його вчинення, а суд, перевіряючи законність прийнятого поліцейським рішення, не вправі виходити за межі викладених у постанові обставин.

Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У своєму рішенні від 10.02.1995, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011ф), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Із врахуванням зазначених положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають до задоволення, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, Правил дорожнього руху, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4332123 від 22.03.2025 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4332123 від 22 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев