Справа № 282/446/25
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/446/25
Провадження № 2-а/282/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Любар, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2025 року до Любарського районного суду Житомирської області звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову інспектора УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Павленка С.Ю. серії ЕНА №4087117 від 16.02.2025 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. за те, що 16.02.2025 року близько 12 год. 50 хв. в с.Іванівка на 3 км. автодороги М-06-02, керував транспортним засобом «Рено Кенго» д.н.з НОМЕР_1 , зі швидкістю 103 км/год., тобто перевищив швидкість руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Вважає, оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, так як в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, оскільки: на місці вчинення правопорушення поліцейський не пред`явив доказів його вчинення; порушено процес розгляду справи зупинив один поліцейський і почав розгляд справи, а згодом продовжив розгляд справи інший; йому не надано для ознайомлення документів на прилад TRUCAM TC000780; були відсутні знаки початку населеного пункту 5.51; був відсутній знак 5.76 (фото/відео фіксації, таблички про зону дії знаку та дублюючого знаку для ділянок доріг, які мають дві і більше смуг руху в одному напрямку; його не ознайомлювали з правами та обов`язками особи, яка притягується до адмінвідповідальності; поліцейським було відмовлено у задоволенні його клопотання про перенесення розгляду справи.

Ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с.16), яку надіслано на адресу відповідача.

11.04.2025 року на адресу Любарського районного суду Житомиирської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Дану позицію обґрунтовує тим, що інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Павленком С.Ю. відповідно до постанови серії ЕНА №4087117 від 16.02.2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. за порушення п.12.4 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП. Під час винесення постанови поліцейський діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому дії поліцейського щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству. В задоволенні позову просили відмовити з підстав вказаних у відзиві.

16.04.2025 позивачем подано відповідь на відзив, однак, до розгляду судом він не приймається оскільки не містить підпису особи, яка його подала та дати його підписання. Крім того, він поданий з порушенням вимог ч.2 ст.163 КАС України та не містиь доказів направлення його копії відповідачу.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 лютого 2025 року інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Павленком С.Ю. винесено постанову серії ЕНА №4087117, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення ним п.12.4 ПДР України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 16.02.2025 року близько 12 год. 50 хв. в с.Іванівка на 3 км. автодороги М-06-02, керував транспортним засобом «Рено Кенго» д.н.з НОМЕР_1 , зі швидкістю 103 км/год., тобто перевищив швидкість руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год., що зафіксовано приладом Трукам TC000780, чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію»(надалі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, надалі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно доп.2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 12.4. ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Відповідач, скоєне позивачем правопорушення, доводить показами лазерного вимірювача швидкості руху приладу TruCam, серійний номер TC000780, відеозаписом фіксації перевищення швидкості, а також роздруківкою фіксації з фото транспортного засобу, яким керував позивач, з вказівкою на координати (геолокацію), а також із зазначенням швидкості.

Щодо посилання позивача на неправомірності використання відповідачем приладу TruCam, та ненадання ним доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі LTI 20/20 ІІ TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинного до 26.12.2028 року.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для LTI 20/20 TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів» затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31121 від 04.07.2024 року вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam №TC000780 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, а свідоцтво чинне до 04.07.2025 року.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 TruCam з серійним номером №TC000780 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Таким чином, твердження позивача про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam не може використовуватися в ручному режимі, є помилковими, оскільки лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Натомість, позивачем не доведено того, що тримання поліцейським в руках лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу.

За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені поліцейським за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, суд вважає, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Стосовно посилання позивача на відсутність належних доказів того, що фіксації правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.76, є безпідставним, оскільки дорожній знак 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху» є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер автофіксації), про що зазначено у п.5 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року №833.

Тому суд зазначає, що наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги ПДР України щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах.

Крім того, не заслуговує на увагу і посилання позивача на те, що працівник патрульної поліції не ознайомив його із правами та обов`язками особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки воно спростовується дослідженим у суді відеозаписом доданим відповідачем до відзиву на позов, з якого судом також встановлено, що поведінка як позивача так і його пасажира не є правосвідомою та правомірною, оскільки останні поводили себе зверхньо, виражалися в адресу працівників поліції словами нецензурної лексики, провокували на конфлікт.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

В силу положень частини 2 статті 9 КАС України, суд розглянув дану адміністративну справу за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, в межах позовних вимог та наведених підстав для його заявлення, з урахування відзиву та наданих до нього доказів.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.122 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані вимоги закону. Приймаючи оскаржувану постанову поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови з огляду на її правомірність.

Керуючись ст.ст.6, 9, 10-12, 17, 70-71, 77, 94, 159-163, 171-2, 205, 229, 241-246, 255, 263, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4087117 від 16.02.2025 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Вальчук