Справа № 140/36167/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/36167/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Лозовського О.А., розглянувши в порядку письмового провадження звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Волинського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №140/36167/23 за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дій щодо застосування з 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 по 30.09.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 30.09.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та інших виплат, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 30.09.2023 включно перерахунок та виплату грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.03.2025 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/23.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, та встановити відповідачу строк для подання звіту 30 днів з дня набрання цією ухвалою суду законної сили..

21.04.2025 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/23. У поданому звіті відповідач вказав, що юридичного службою ІНФОРМАЦІЯ_4 після закінчення судового процесу щодо оскарження рішення суду від 12.02.2024 подано рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням вжити заходів для виконання рішення суду у даній справі. На виконання рішення суду по справі №140/36167/23 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено відповідні розрахунки і з моменту набрання вищезазначеного рішення суду законної сили щомісячно подаються заявки про потребу в коштах у сумі 380 932 грн до розпорядника коштів, про що свідчить копія основної заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на березень 2025 та додатки до неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 інформує, що на виконання рішень судів станом на березень 2025 має потребу в коштах 7 901 958 грн. Однак, відсутність фінансування унеможливлює проведення ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідних виплат та зарахування коштів на рахунки позивачів. Після надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_4 з позивачем будуть проведені всі нарахування на виконання рішення суду по справі №140/36167/23.

Також, просить суд врахувати ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_5 листом №207859 від 06.11.2024 повідомило, що у Міністерстві оборони України триває робота щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», оскільки виділені асигнування на 2024 рік вичерпано. Враховуючи те, що наразі ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах компетенції вчинено всі можливі дії для виконання рішення суду по справі №140/36167/23, а відсутність грошового нарахування на рахунки позивача не залежить від ІНФОРМАЦІЯ_4 , просить суд прийняти звіт ІНФОРМАЦІЯ_4 по справі №140/36167/23.

Відповідно до частини першої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на наведене положення норм права, суд вважає за можливе здійснити розгляд поданого відповідачем звіту про виконання судового рішення без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу звіту про виконання судового рішення, дослідивши докази, подані до такого звіту, а також матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами першою-другою статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини першої, другої статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Як встановлено судом, рішенням суду від 12.02.2024, серед іншого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 30.09.2023 включно перерахунок та виплату грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 нараховані кошти у сумі 380 932 грн, що підтверджується заявкою-розрахунком на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на березень 2025.

Як вказано у звіті відповідача, виплата вказаних коштів буде проведена після надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, ІНФОРМАЦІЯ_2 є лише розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, платежі за дорученням розпорядника бюджетних коштів здійснюється Державним казначейством України в разі наявності у розпорядників невикористаних бюджетних асигнувань, відповідності намірів витрачання бюджетному асигнуванню і наявності бюджетного зобов`язання для платежу. Згідно з пункту 1.4 Наказу МО України №590 від 12.11.2010 «Про затвердження положення про фінансове господарство військових частини ЗС України» начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 є розпорядником бюджетних коштів за кошторисом МО України третього ступеня. ІНФОРМАЦІЯ_2 отримує асигнування від розпорядників коштів другого ступеня. Отже ІНФОРМАЦІЯ_2 є бюджетною установою, яка фінансується виключно з Державного бюджету, здійснює оплату за наявності бюджетних асигнувань та за відповідними кодами економічної класифікації видатків бюджету.

Щодо виплати позивачу нарахованого грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 , суд враховує, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Проте, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду, тому підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу відсутні.

Зокрема суд враховує, що у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Також Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи те, що відповідачем здійснено нарахування позивачу грошовою забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою КМУ №704, відповідач не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості в сумі 380932 грн і зазначає, що заборгованість буде виплачена після надходження коштів, суд вважає, що відсутні підстави для неприйняття звіту в цілому та визнання невиконання судового рішення відповідачем без поважних причин, оскільки відповідне фінансове забезпечення не залежить від ІНФОРМАЦІЯ_4 особисто, у зв`язку з чим, суд вважає можливим прийняти звіт відповідача про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/24.

Водночас відповідно до частини 11 статті 382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Наведена норма передбачає можливість прийняття судом звіту лише в тій частині, що свідчить про виконання судового рішення, з одночасним встановленням боржнику нового строку для подання звіту в тій частині, що рішення суду не виконано.

Таким чином, оскільки боржником рішення суду виконано не в повному обсязі з причин, що не залежали від нього, тому з урахуванням приписів частини 11 статті 382-3 КАС України суд дійшов висновку прийняти поданий звіт лише в тій частині, що стосується нарахування позивачу грошових коштів в сумі 380932,00 грн, а в іншій частині, що стосується виплати вказаної суми, встановити боржнику новий строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 370, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в частині здійснення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017.

Встановити ІНФОРМАЦІЯ_1 (боржнику) новий строк для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №140/36167/23 в частині здійснення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, та інших виплат, нарахованих у зв`язку із проходженням військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 в сумі 380932,00 грн протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали; одночасно зі звітом необхідно надати до суду документальні докази погашення нарахованої виплати у розмірі 380932,00 грн або неможливості її сплати.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Лозовський