Справа № 759/22001/24
Суддя: Єросова І. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22001/24

пр. № 2-а/759/265/24

19 лютого 2025 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Єросова І.Ю., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

21.10.2024 р. адвокат Редіч Н.Ю., яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом у якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 №2044 від 10.10.2024 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 25.10.2024 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.12.2024 р. відкрито провадження у справі, вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом подачі відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 29.07.2024 р. ОСОБА_1 проходив обстеження та медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби за результатами якого 29.07.2024 р. видано довідку №20/20403 військово-лікарської комісії про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Згідно повістки №205, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитись 06.08.2024 р. о 08:00 год. за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із призовом на військову службу.

31.07.2024 р. ОСОБА_1 направив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву на його повторне направлення на військово-лікарську комісію у зв`язку із непогодженням з прийнятим рішенням.

05.08.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 надано відповідь згідно якої ОСОБА_1 запропоновано 21.08.2024 р. прибути на міський збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Постановою №2044 від 10.10.2024 р. ОСОБА_1 не з`явився у зазначений термін по повістці на 06.08.2024 р. о 07:00 год. для призову в Збройні Сили України. Підтверджуючих документів про неявку за повісткою не надав. Військовозобов`язаний оповіщений 29.07.2024 р. належним чином під його особистий підпис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок встановлений частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

У ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Суд зважає на те, що позивачем повідомлення про причини неявки не були направлені відповідача. Однак, суд зважає і на те, що постанова винесена 10.10.2024 р. за відсутності остаточного рішення про придатність громадянина до військової служби.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову (направлення) громадян України на військову службу.

Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов?язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров?я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 N? 402 (далі - Положення), визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи штатними та позаштатними військово-лікарськими комісіями.

У відповідності до п. 1.2 Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров?я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов?язаних та резервістів, установлює причинний зв?язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п. 72 Порядку рішення щодо придатності резервіста та військовозобов?язаного для проходження військової служби за станом здоров?я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи вищевикладені положення, перед призовом військовозобов?язаного на військову службу за мобілізацією та направлення його до військової частини чи збірного пункту територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військовозобов?язаний має пройти військово-лікарську комісію у встановленому законодавством порядку. Лише після проходження медичного огляду та рішення ВЛК щодо придатності такого військовозобов?язаного до військової служби, його може бути мобілізовано.

Так, 29.07.2024 за результатами проведеного медичного огляду військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 видала довідку N? 20/20403, відповідно до якої позивач на підставі ст. 12в графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби. Оскільки під час проведення медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 не врахувало наявність у позивача ряду хвороб, зокрема стафілококу, захворювання крові, сепсису, зміни цукру в крові та різкої втрати зору. У зв`язку із цим 31.07.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо оскарження рішення ВЛК N? 20/20403 та проханням направити його на повторну ВЛК. Вказана заява зареєстрована уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 31.07.2024 за N? 191350.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 05.08.2024 N? 09/11644, станом на дату надання відповіді заява позивача щодо незгоди з постановою ВЛК перебувала на розгляді. Разом з тим, вказаним листом запропоновано позивачу прибути 21.08.2024 на міський збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_7 (за адресою АДРЕСА_4 на 10.00 год.) для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 та визначення ступеню придатності до військової служби.

Таким чином підтверджується, що станом на 06.08.2024 позивач не мав остаточного та діючого рішення військо-лікарської комісії щодо придатності його до військової служби, а відтак у відповідності до положень чинного законодавства не міг бути мобілізований та направлений до військової частини чи збірних пунктів ТЦК та СП для подальшого проходження військової служби. Зважаючи на вищевикладене, вимога уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 до позивача щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 для призову в Збройні Сили України суперечить встановленому порядку призову військовозобов?язаних на військову службу за мобілізацією.

За таких обставин суд доходить висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-9, 72-77, 241-246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2044 від 10.10.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Ю. Єросова