Справа № 280/10160/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10160/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року (суддя Кисель Р.В.) у справі №280/10160/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачці заробітної плати з урахуванням розміру посадового окладу, збільшеного на коефіцієнт 1,5, за період з 28.04.2023 по 30.09.2024;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці заробітної плати з урахуванням розміру посадового окладу, збільшеного на коефіцієнт 1,5, за період з 28.04.2023 по 30.09.2024;

зобов`язати відповідача виплатити позивачці середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що в період з 24.09.2002 по 30.09.2024 (включно) працювала в податкових органах Запорізької області. Наказом відповідача від 25.09.2024 №456-о позивачку звільнено з займаної посади за угодою сторін з 30.09.2024. Після звільнення позивачці стало відомо, що відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану (далі Постанова №391) на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією м. Запоріжжя віднесене до території можливих бойових дій. Протягом 2023-2024 років

позивачці не був збільшений посадовий оклад на коефіцієнт 1,5, відповідно до Постанови №391, через що позивачка звернулась до суду з позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2024 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позовну заяву, в частині заявлених вимог за період з 28.04.2023 по 30.06.2024, залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення з позовом до суду.

Залишаючи без розгляду позов, в зазначеній частині заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку позивачкою заявлено вимоги, які стосуються нарахування та виплати заробітної плати за період її роботи у відповідача.

Суд першої інстанції зазначив, що виходячи із суті спірних відносин, які становлять предмет спору у цій справі, при визначенні дотримання строків звернення з позовом до суду застосуванню підлягають положення ст.233 КЗпП України, частина першої якої пов`язують відлік тримісячного строку звернення до суду з днем, коли особа (працівник, службовець) дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд першої інстанції вказав, що заробітна плата є щомісячним платежем, а отже позивачка була обізнана про її розмір та у разі з його незгодою не була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом у строк, передбачені ст.233 КЗпП України.

Оскільки позивачкою не було наведено поважних причин, які б свідчили про об`єктивну неможливість звернення з позовом до суду у строки, передбачені законом, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка посилалась на те, що суд першої інстанції по-перше, не правильно визначив дату, з якої позивачка об`єктивно могла дізнатися про порушення свого права. Такою, як зазначає позивачка, є дата її звільнення та проведення остаточного розрахунку при якому позивачкою отримано розрахункові листи. По-друге, суд не врахував того, що допущене відповідачем порушення є триваючим, а відтак позивачка могла визначитися з остаточним обсягом своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обгрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що виходячи із суті спірних відносин, які становлять предмет спору у цій справі, при визначенні дотримання строків звернення з позовом до суду застосуванню підлягають положення ст.233 КЗпП України.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду починає перебіг з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що заробітна плата є щомісячним платежем, а отже позивачка була обізнана про її розмір та у разі з його незгодою не була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом у строк, передбачені ст.233 КЗпП України.

При цьому, суд першої інстанції врахував і положення Закону України «Про оплату праці», яким визначено граничні строки виплати заробітної плати.

Так, статтею 24 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З цих підстав суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що позивачка мала бути обізнаною про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснювалась виплата заробітної плати, тому тримісячний строк звернення до суду щодо виплати їй заробітної плати за квітень 2023 року спливав через три місяці з дня, коли вона дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права (07 травня 2023 року), тобто 07 серпня 2023 року, за травень 2023 року до 07.09.2023, за червень 2023 року до 07.10.2023, за липень 2023 року до 07.11.2023, за серпень 2023 року до 07.12.2023 року, за вересень 2023 року до 07.01.2024, за жовтень 2023 року до 07.02.2024, за листопад 2023 року до 07.03.2024, за грудень 2023 року до 07.04.2024, за січень 2024 року до 07.05.2024, за лютий 2024 року до 07.06.2024, за березень 2024 року до 07.07.2024, за квітень 2024 року до 07.08.2024, за травень 2024 року до 07.09.2024, за червень 2024 року до 07.10.2024, за липень 2024 року до 07.11.2024, за серпень 2024 року до 07.12.2024 та за вересень 2024 року до 07.01.2025.

Крім цього, суд першої інстанції врахував надані відповідачем докази, які свідчать про те, що згідно:

наказу відповідача від 02.06.2023 №181-о Про встановлення посадових окладів, яким у зв`язку з прийняттям Постанови №391 позивачці встановлений посадовий оклад з 28.04.2023 - 12 300 грн (позивачка ознайомлена з цим наказом під особистий підпис);

наказу відповідача від 05.07.2023 №255-о Про встановлення посадових окладів, яким з метою належного виконання Постанови №391 позивачці встановлений посадовий оклад з 22.06.2023 8 200,00 грн (позивачка ознайомлена з цим наказом під особистий підпис);

наказу відповідача від 24.07.2024 №352-о, яким позивачці встановлений посадовий оклад з 23.07.2024 16 400 грн.

З дослідження вказаних доказів суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що з червня 2023 року позивачка достовірно знала про застосування відповідачем, визначеного Постановою №391 коефіцієнту 1,5, для визначення її посадового окладу починаючи з 28.04.2023. Також, з липня 2023 року позивачка достовірно знала про те, що для визначення її посадового окладу відповідачем з 22.06.2023 не застосовувався коефіцієнт 1,5, визначений Постановою №391.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що враховуючи той факт, що позивачка безумовно була обізнана про розмір заробітної плати, яку вона отримувала щомісячно, то остання не була позбавлена об`єктивної можливості звернутися до суду з позовом у строк, передбачені ст.233 КЗпП України.

З цих підстав, врахувавши те, що позивачкою не було наведено поважних причин, які б свідчили про об`єктивну неможливість звернення з позовом до суду у строки, передбачені законом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову, в частині заявлених вимог, які стосувалися періоду з 28.04.2023 по 30.06.2024.

Доводи апеляційної скарги про те, що про порушення своїх прав позивачка могла дізнатися лише на момент її звільнення та проведення остаточного розрахунку, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, як зазначено вище. позивачка була обізнана про розмір своєї заробітної плати на момент її виплати, а не на момент звільнення та проведення остаточного розрахунку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі №280/10160/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, передбачені ст.329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк