Справа № 160/3925/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2025 рокуСправа №160/3925/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Дніпропетровської обласної прокуратури (далі - відповідач, обласна прокуратура), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягала у ненаданні реєстраційного номера заяви від 04.02.2025;
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру належним чином зареєструвати заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025;
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру надати ОСОБА_1 інформацію про реєстраційний номер заяви від 04.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.02.2025 позивач звернувся із заявою до керівника Новомосковської окружної прокуратури Данилова Дмитра Сергійовича про надання доступу до публічної інформації, в якій просив, зокрема: зареєструвати його заяву належним чином та повідомити про реєстраційний номер його заяви. Однак, станом на дату подання позовної заяви, позивач не отримав повідомлення, в якому зазначено реєстраційний номер його заяви. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо ненадання реєстраційного номера заяви від 04.02.2025 протиправною, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою суду від 20.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Разом із відзивом відповідачем були надані зокрема копії звернення ОСОБА_1 ..pdf., відповіді Новомосковської окружної прокуратури на звернення ОСОБА_1 pdf.
Ухвалою суду від 16.04.2025 року витребувано від Дніпропетровської обласної прокуратури:
- належним чином засвідчену копію звернення, в якому позивач з посиланням на частину 1 статті 42 Закону України "Про адміністративну процедуру" просив зареєструвати йго заяву належним чином та повідомити йому реєстраційний номер заяви.
- належним чином засвідчену копію відповіді на зазначене вище звернення,
- пояснення щодо отримання/неотримання відповідного звернення, в якому позивач просив зареєструвати його заяву належним чином та повідомити реєстраційний номер як передбачено пунктом 3, статті 42 ЗУ "Про адміністративну процедуру".
- належним чином засвідчену копію рішення або відповіді, за наслідком розгляду звернення, в якому позивач просив зареєструвати його заяву належним чином та повідомити реєстраційний номер як передбачено пунктом 3, статті 42 ЗУ "Про адміністративну процедуру".
- докази надіслання рішення або відповіді, за наслідком розгляду звернення, в якому позивач просив зареєструвати його заяву належним чином та повідомити реєстраційний номер як передбачено пунктом 3, статті 42 ЗУ "Про адміністративну процедуру".
Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів та пояснень.
На виконання вимог ухвали суду від 16.04.2025 року Дніпропетровською обласною прокуратурою надіслані до суду пояснення з додатками.
Ухвалою суду від 24.04.2025 року провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до керівника Новомосковської окружної прокуратури Данилова Дмитра Сергійовича із зверненням (зауваженням, пропозицією, заявою, клопотанням, скаргою, проханням), у якому просив надати публічну інформацію (документи) про штатний розпис. Разом з тим, позивач просив надати відповідь у строки згідно закону виключно в електронному вигляді на надану ним адресу електронної пошти.
Звернення позивача було зареєстровано Новомосковською окружною прокуратурою за вх. №591-25 від 05.02.2025, про що свідчать матеріали справи.
Додатково 06.02.2025 позивачем було направлено на електронну адресу відповідача електронне повідомлення з проханням зареєструвати належним чином та повідомити йому реєстраційний номер відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про адміністративну процедуру».
За результатом розгляду звернення позивача Новомосковською окружною прокуратурою листом за вих. №62-598ВИХ-25 62-76-23 від 06.02.2025 надано позивачу штатний розпис.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання реєстраційного номера заяви від 04.02.2025, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати право особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Статтею 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Тобто, необхідною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Згідно положень статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI.
Приписами статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі та має містити наступні відомості: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Частиною 1 статті 13 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
- суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
- суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
- юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VI визначено обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Разом з тим, положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 9901/925/18 дійшла висновку, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє. Тобто розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проаналізувавши зміст нормативних правових актів, правових позицій Верховного Суду та звернення позивача, суд уважає, що порушене позивачем у зверненні від 04.02.2025 питання є запитом на інформацію (інформаційним запитом) у розумінні Закону №2939-VI та, відповідно, має розглядатися у порядку та у спосіб, передбачені Законом №2939-VI.
Разом з тим, суд відхиляє твердження позивача про необхідність застосування у спірних правовідносинах приписів ч. 3 ст. 42 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-IX (далі - Закон №2073-IX) та, відповідно, надсилання позивачу письмового підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону №2073-IX останній регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Разом з тим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону №2073-IX адміністративною справою є справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом.
Також, статтею 27 Закону №2073-IX передбачено, що учасником адміністративного провадження є:
1) особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), у тому числі:
а) особа, яка з метою забезпечення реалізації свого права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку звертається до адміністративного органу із заявою про прийняття адміністративного акта (заявник);
б) особа, стосовно якої адміністративний орган ініціював адміністративне провадження;
в) особа, яка з метою захисту свого права, свободи чи законного інтересу звертається до адміністративного органу із скаргою (скаржник);
2) інша особа, на право, свободу чи законний інтерес якої негативно впливає або може вплинути адміністративний акт (заінтересована особа).
Однак, матеріали справи не містять доказів наявності відповідної адміністративної справи, у якій фігурує позивач та яка перебуває на розгляді відповідача, відтак, на нього не поширюються норми Закону №2073-IX, оскільки останній не є учасником адміністративного провадження.
Водночас, суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону №2939-VI запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.
Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем надано відповідь на запит позивача на наступний день з моменту отримання та реєстрації останнього за вх. №591-25 від 05.02.2025. Відтак, надання відповідачем відповіді на інформаційний запит підтверджує його реєстрацію та обробку в установленому розпорядником інформації порядку. Разом з тим, Законом №2939-VI не передбачено обов`язку розпорядника інформації надсилати позивачу письмове підтвердження реєстрації поданого ним документа із зазначенням дати та номера реєстрації.
Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про адміністративну процедуру» регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина.
В органах прокуратури питання практичної реалізації громадянами права на звернення врегульовано Законом України «Про звернення громадян», яким, окрім іншого, визначено права та обов`язки громадянина, у тому числі щодо оформлення звернень, та обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їхніх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Оприлюднення та надання публічної інформації здійснюється з дотриманням норм, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації», яким визначено спеціальні строки та порядок розгляду запитів на публічну інформацію.
Судом досліджено копію інформаційного запиту, поданого відповідно до Закону №2939-VI, датованого 04.02.2025, щодо надання інформації про штатну чисельність окружної прокуратури, який зареєстрований окружною прокуратурою 05.02.2025 за № 591-25.
Зазначений документ не містив клопотання про повідомлення іншої інформації окрім штатної чисельності окружної прокуратури, будь-яких додатків та посилань на інші звернення.
При цьому доказів направлення до відповідача належним чином оформленого звернення ОСОБА_1 з проханням про надання реєстраційного номера заяви від 04.02.2025 до суду не надано.
Оскільки ОСОБА_1 не звертався до прокуратури зі зверненням встановленого зразка щодо надання йому інформації про реєстраційний номер заяви від 04.02.2025, суд дійшов висновку, що з боку Дніпропетровської обласної прокуратури відсутня протиправна бездіяльність, яка полягала у ненаданні реєстраційного номера заяви від 04.02.2025, а отже у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Не можуть бути задоволені судом позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Дніпропетровської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 інформацію про реєстраційний номер заяви від 04.02.2025, оскільки такі вимоги є похідними від вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягала у ненаданні реєстраційного номера заяви від 04.02.2025.
Позовна вимога щодо зобов`язання Дніпропетровської обласної прокуратури належним чином зареєструвати заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025 також не підлягає задоволенню оскільки звернення позивача від 04.02.2025 року було зареєстровано та за наслідками його розгляду прокуратурою було надано відповідь по суті поставлених у зверненні питань.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю І групи, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.04.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса