Справа № 240/16328/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

24 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/16328/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 14 квітня 2025 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року включно без урахування прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року та Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" на 01 січня 2023 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року включно з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року та Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, за вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків та зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

17 квітня 2025 року через підсистему "Електронний суд" представницею ОСОБА_1 - адвокаткою Єнокян К.Л. подано заяву (отримано та зареєстровано судом 21 квітня 2025 року) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення пропорційно в рівних частках з Військової частини НОМЕР_1 та з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу в частині авансу у розмірі 6200 грн.

У цій заяві, покликаючись на норму частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), представниця позивача зазначає, що під час подання позовної заяви позивачем було заявлено попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Так, відповідно до договору від 15 липня 22024 року № 2024-0263 про надання правничої (правової) допомоги орієнтовна сума витрат позивача за надані адвокатським об`єднанням послуги становить 5900 грн, договір від 15 липня 2024 року № 2024-0263, як зазначає представниця, в матеріалах справи. А тому, керуючись частиною сьомою статті 139 КАС України, представниця позивача подає докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу: акт надання послуг від 17 квітня 2025 року № 63; квитанції про оплату від 17 липня 2024 року на суму 5000 грн та від 16 липня 2024 року на суму 900 грн.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з такого.

За правилами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина третя статті 132 КАС України передбачає, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина перша, друга статті 134 КАС України).

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина перша статті 143 КАС України визначає, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною третьою статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За частиною п`ятою статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

Верховний Суд вже неодноразово аналізував наведені вище норми процесуального законодавства в розрізі випадків наявності / відсутності підстав для здійснення розподілу понесених сторонами витрат на правничу допомогу.

Так, у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21 про залишення без розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу та сформував такі загальні підходи до стягнення витрат [у вказаній справі - у суді касаційної інстанції, а оскільки рішення у цій справі ухвалено за правилами спрощеного провадження, так само у порядку спрощеного провадження провадиться розгляд касаційних скарг у суді касаційної інстанції, - наведені висновки є релевантними при вирішенні поданої заяви]:

"Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити / повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.".

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції об`єднаної палати Верховний Суд вказав, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У такому випадку суд першої інстанції не має правових підстав для розгляду питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, а його вирішення відкладається не більше ніж як на п`ятнадцять днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно, для вирішення питання відшкодування стороні витрат на професійну правничу допомогу з`ясуванню підлягають (у сукупності) питання: (1) наявності безпосередньої правової вимоги про здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи; (2) наявності відповідної заяви про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність першої із указаних обставин унеможливлює взагалі вирішення судом питання про розподіл судових витрат як у судовому рішенні за результатом розгляду справи, так і в порядку, визначеному статтею 252 КАС України. Відсутність же другої обставини (за наявності першої) унеможливлює відкладення відповідно до вимог частин третьої-п`ятої статті 143 КАС України вирішення питання про судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у зв`язку з чим є підставою для вирішення судом цього питання саме у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Отже, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.

Застосовуючи наведені вище підходи Верховного Суду у сукупності, суд під час вирішення поданої представницею ОСОБА_1 адвокаткою Єнокян К.Л. заяви про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі дійшов наступного висновку.

Ця справа розглядалась судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2024 року.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що у позовній заяві у пункті 7 прохальної частини зазначено про стягнення судових витрат на правничу допомогу. При цьому, до позовної заяви представницею позивача не було долучено жодних доказів про понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у цій справі, зокрема й договору від 15 липня 2024 року № 2024-0263, про що зазначає ОСОБА_2 у поданій заяві, цей договір відсутній і в переліку доданих до позовної заяви документів, а тому, за відсутності доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом при ухваленні рішення по суті позову відповідно до частини першої статті 143 КАС України вирішено питання розподілу заявлених до відшкодування судових витрат відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому у позові (або окремо), всупереч положенню частини сьомої статті 139 КАС України та викладеним правовим висновкам Верховного Суду, не було зроблено заяву про подання відповідних доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, - протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи.

Подана 17 квітня 2025 року через підсистему "Електронний суд" заява про ухвалення додаткового судового рішення також не містить жодного обґрунтування того, які поважні причини перешкоджали позивачу чи його представниці виконати вимоги частини сьомої статті 139 КАС України (або шляхом подання доказів понесення витрат, або шляхом подання відповідної заяви з наведенням поважних причин неможливості подання таких доказів) до ухвалення судом рішення від 14 квітня 2025 року.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність процесуальних передумов для вирішення поданої представницею позивача - адвокаткою Єнокян К.Л. заяви про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення по суті справи.

З огляду на неподання позивачем та його представницею доказів понесення витрат на правничу допомогу у строки, встановлені процесуальним законом, та у зв`язку з відсутністю заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду наявні підстави для застосування процесуального наслідку, передбаченого частиною сьомою статті 139 КАС України, а саме залишення заяви представниці Горкуна О.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 320/1390/24.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Єнокян Катерини Леонідівни про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повна ухвала суду складена 24 квітня 2025 року.

Суддя О.Г. Приходько