Справа № 308/5086/24
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5086/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

представника відповідача Запрудської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом у якому зазначає, що 08.03.2024 року близько 10 год. 00 хв. у зв`язку з тим, що запізнювався, здійснив зупинку на вул. Крилова в м. Ужгороді (орієнтовно 2 м. перед перехрестям з вул. Ракоці). При цьому візуально він переконався, що не створить перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху. Повернувшись до власного авто близько 12 год. 00 хв. того ж дня під склоочисником, він виявив повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії UZ№ 2401363 від 08.03.2024 року, у якому зазначено, що 08.03.2024 року о 10 год. 53 хв. в м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці вул.. Крилова, особа, яка керувала автомобілем (водій) Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 ґ ПДР України та ч.3 ст. 122 КУпАП. Із вказаним повідомленням він не погоджується, вважає його протиправним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що згідно положень п.1.10, 15.9 ПДР України, ч.3 ст. 122 КУпАП, для того щоб кваліфікувати діяння за ч.3 ст. 122 КУпАП необхідно встановити факт того, що транспортний засіб створює суттєву перешоду для руху інших автомобілів (тобто змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу). Разом з тим, у даному випадку його автомобіль жодним чином не заважав руху інших транспортних засобів, що підтверджується трьома фото, які зробили інспектори з паркування. Навпаки із вказаних фото убачається що проїзд перехрестям жодним чином не утруднений.

А тому просить скасувати повідомлення (постанову) про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії UZ № 2401363 від 08.03.2024 року, а справу закрити.

У подальшому позивач подав заяву про зміну предмету позову, у якій зазначив, що оскільки станом на дату подання позову йому не було відомо про наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, пакування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки серії UZ № 2401363 від 08.03.2024 року, він подав позов про скасування повідомлення інспектора з паркування. Однак, повідомлення не є актом індивідуальної дії, оскільки не містить і не повинне містити інформацію про особу, якої воно стосується. Таким актом є постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності. В подальшому він звернувся до Ужгородської міської ради із відповідним запитом, на який йому надано копію вищевказаної постанови. А тому просить прийняти заяву про зміну предмету позову та скасувати постанову серії UZ № 2401363 від 08.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а справу закрити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що 08.03.2024 року о 10 год. 53 хв. інспектором з паркування Чурейом В.В. було зафіксовано, що особа, яка керувала автомобілем марки Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 ґ ПДР України та ч.3 ст. 122 КупАП. Фіксація правопорушення інспектором була здійснена у відповідності до вимог, визначених приміткою до ст. 14-2 КУпАП. На фотознімках зафіксованого правопорушення (три зображення автомобіля з різних ракурсів) чітко видно дату, час, місце розташування транспортного засобу з порушенням ПДР України. З указаних фотознімків убачається, що у місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку, така зупинка здійснена на перехресті. Фотофіксація підтверджує, що транспортний засіб марки Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть саме на перехресті, і ділянка дороги, зображена фотознімках є перехрестям, оскільки на ній наявні всі ознаки перехрестя передбаченого п. 1.10 ПДР України. Також з фотознімків чітко прослідковується, що автомобіль позивача розташований на перехресті доріг безпосередньо на заокругленні країв проїзної частини дороги, тобто, з порушенням п.15.9 ґ ПДР України.

Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що у даному випадку він не зупинився на перехресті. Таку зупинку було здійснено за кілька метрів до вказаного в постанові перехрестя. Вказав, що фото, які зроблені інспектором з паркування містять інформацію про GPS координати місця вчинення правопорушення 48,6256N 22.2938E. ввівши дані координати у сервіс Google Maps можна побачити, що його автомобіль не знаходився на перехресті, а був припаркований до даного перехрестя.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити позов, з наведених у такому підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, 08.03.2024 року інспектором з паркування Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради винесено постанову серії UZ № 2401363 від 08.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено, що 08.03.2024 року о 10 год. 53 хв. в м. Ужгород за адресою: вул. Ф.Ракоці вул. Крилова, особа, яка керувала автомобілем марки Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 ґ ПДР України.

Згідно зазначеної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до приписів ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила зупинки та стоянки транспортних засобів регламентуються розділом 15 ПДР України.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Також пунктом 15.2 ПДР України передбачено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка, чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 15.9 ПДР України містить перелік конкретних місць, де стоянка заборонена, зокрема, відповідно до підпункту ґ пункту 15.9 ПДР України зупинка заборонена на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

При цьому, у відповідності з приписами п. ґ ч.3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з правилами п. 1.10 ПДР України, перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

З наданих матеріалів фотофіксації правопорушення убачається, що ділянка дороги, що зображена на них є перехрестям.

Також з фотознімків убачається, що автомобіль позивача розташований на перехресті доріг безпосередньо на заокругленні країв проїзної частини дороги, тобто, з порушенням п.п. ґ п. 15.9 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

За таких обставин, беручи до уваги, те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, а вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. ґ п. 5.9 ПДР України та вимог ч.3 ст. 122 КУпАП, який запаркував свій автомобіль марки Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті чим, безперечно створив перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, у відповідності з приписами ч.3 ст. 265-4 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, відсутні підстави для скасування постанови серії UZ № 2401363 від 08.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук