Справа № 400/8249/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8249/24

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача-Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г. В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 400/8249/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошового забезпечення як члену сім`ї (дружині) військовослужбовця ОСОБА_2 включно із додатковою винагородою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, за період його перебування у полоні, починаючи з 04.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу ОСОБА_1 грошове забезпечення як члену сім`ї (дружині) військовослужбовця ОСОБА_2 включно із додатковою винагородою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, за період його перебування у полоні, починаючи з 04.04.2022 ".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням від 03.04.2024 у справі № 481/54/24 Новобузький районний суд Миколаївської області встановив факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2005 року однією сім`єю як жінки та чоловіка.

03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою такого змісту: "Я ОСОБА_1., дружина військовослужбовця в/ НОМЕР_2 ОСОБА_2 який з 04.04.2022р. перебуває в полоні … прошу направити мої заяви та документи до для проведення належних виплат. До заяв додаю: 1. заяви 4 шт. 2. персональні документи".

12.06.2024 командир В/ч надав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 відповідь на звернення (вих. № 732/4591) в якому вказав: "… враховуючи, що на адресу в/ч НОМЕР_1 надіслані неналежні та не в повному обсязі копії документів щодо виплати всіх видів грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення полоненого військовослужбовця ОСОБА_2 , заява ОСОБА_1 про виплату їй зазначених видів грошового забезпечення задоволена бути не може. Також слід окремо зазначити, що наявність судового рішення про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 не дає підстав для отримання нею грошового забезпечення за полоненого цивільного чоловіка, оскільки законодавством України з цього приводу визначено певне вищевказане коло осіб, яке розширеному тлумаченню не підлягає».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 13.01.2025 у справі № 400/8249/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для виплати позивачці грошового забезпечення як члену сім`ї (дружині) військовослужбовця ОСОБА_2 включно із додатковою винагородою, оскільки позивачка є особою, яка Рішенням від 03.04.2024 у справі № 481/54/24 Новобузького районного суду Миколаївської області, що проживає з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловік та дружина;

- інші доводи відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав позивачу "Сповіщення сім`ї № 49", в якому вказано: "… Ваш чоловік, молодший сержант ОСОБА_3 , потрапив у полон 04 квітня 2022 року в м. Маріуполь, Донецької області. Це Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку …".

Згідно з "Випискою з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України", 28.07.2023 Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України було прийнято рішення про встановлення факту позбавлення ОСОБА_4 з 04.04.2022 особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Рішенням від 03.04.2024 у справі № 481/54/24 Новобузький районний суд Миколаївської області встановив факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2005 року однією сім`єю як жінки та чоловіка.

03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою такого змісті: "Я ОСОБА_1 , дружина військовослужбовця в/ НОМЕР_2 ОСОБА_2 … який з 04.04.2022р. перебуває в полоні … прошу направити мої заяви та документи до … для проведення належних виплат. До заяв додаю: 1. заяви 4 шт. 2. персональні документи".

Як вказано вище, позивач не пояснила суду, які конкретно заяви та документи були нею подані до ІНФОРМАЦІЯ_1 03.05.2024.

06.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав до В/ч для розгляду отримані від ОСОБА_1 документи на 30 арк., зокрема: " 1. заяви, 4 шт.; 2. рішення суду по встановлення факту проживання однією сім`єю; 3. копії паспорта, картки платника податків ОСОБА_1 та в/сл.; 4. копії свідоцтва про смерть батька та матері в/сл.; 5. копія картки реквізитів ОСОБА_1 ".

12.06.2024 командир В/ч надав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 відповідь на звернення (вих. № 732/4591), далі - Відповідь.

У Відповіді В/ч, з посиланням на норми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №" 884 "Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" (далі - Порядок № 884), вказала, які документи мають додаватися до відповідної заяви.

Також відповідач вказав: "… враховуючи, що на адресу в/ч НОМЕР_1 надіслані неналежні та не в повному обсязі копії документів щодо виплати всіх видів грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення полоненого військовослужбовця ОСОБА_2 , заява ОСОБА_1 про виплату їй зазначених видів грошового забезпечення задоволена бути не може. Також слід окремо зазначити, що наявність судового рішення про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 не дає підстав для отримання нею грошового забезпечення за полоненого цивільного чоловіка, оскільки законодавством України з цього приводу визначено певне вищевказане коло осіб, яке розширеному тлумаченню не підлягає …".

Незгода позивача зі змістом Відповіді обумовила її звернення до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є дружиною ОСОБА_2 , тому у командира Військової частини НОМЕР_1 не було законних підстав для прийняття рішення про виплату їй грошового забезпечення військовослужбовця.

При цьому, суд визнав посилання позивача на затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в редакції постанови від 18.06.2024 № 714) хибними, оскільки правовідносини щодо виплати грошового забезпечення та щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві врегульовані різними нормами - стаття 9 Закону № 2011 і Порядок № 884 та статті 16 - 164 Закону № 2011 і Порядок № 975.

Питання виплати грошового забезпечення (в тому числі - визначення кола осіб, які мають право на його отримання) врегульовані статтею 9 Закону і Порядком № 884, що виключає застосування інших норм (частина шоста статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII(далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці), регламентується Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх , затвердженим постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі - Порядок №884).

В розумінні п. 1 даного Порядку під "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Згідно п.3,4, 5 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, грошове забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця виплачується дружині, а в разі її відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Спірним питанням у розрізі цієї справи є обґрунтованість рішення відповідача щодо права на призначення та отримання грошового забезпечення позивачкою, яка не перебувала з чоловіком військовослужбовцем у зареєстрованому шлюбі, а також не відноситься до інших груп осіб, яким законом надано таке право (батьків, дітей або утриманців військовослужбовця).

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з таких міркувань.

У частині шостій статті 9 Закону № 2011 вказано, що грошове забезпечення виплачується таким членам сім`ї військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представником (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Така норма викладена і у пункті 7 Порядку № 884.

Більш того, апеляційний суд акцентує увагу й на тому, що Порядком №884 визначено, що для виплати грошового забезпечення дружині до відповідача разом із заявою подається свідоцтво про шлюб.

Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідно до положень ч. 6 ст. 9 Закону № №2011-XII та п. 7 Порядку № 884 право на отримання грошового забезпечення має саме один із подружжя, відтак факт спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 встановлений рішенням від 03.04.2024 у справі № 481/54/24 Новобузького районного суду Миколаївської області не є підставою для виникнення права для отримання грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті позивачці грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 .

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 400/8249/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик