Справа № 640/8343/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 640/8343/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна не з`явився;

відповідач Міністерство юстиції України представник Запухлий Роман Васильович;

відповідач Державне підприємство «Національні інформаційні системи» представник Цап Тетяна Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі по тесту ОАСК) із позовною заявою звернувся приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 43/3, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01011, м. Київ, вул. Городецькаго, 13, ) (далі по тесту відповідач 1) та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ) (далі по тесту відповідач 2), якою просить суд: « 1. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04.03.2021 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 »; 2. Зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гречаній Руслані Тарасівні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.».

Ухвалою ОАСК від 31 березня 2021 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою ОАСК від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження в даній справі.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «ро ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі по тексту Закон України № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року. На підставі статті 1 Закону України № 2825-ІХ ОАСК ліквідований. На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2825-ІХ (в редакції Закону України № 3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399. За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

04 березня 2025 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Гаврилко С.Є.

07 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року було надано можливість представнику Міністерства юстиції України брати участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції за використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та власних технічних засобів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 04 березня 2021 року відповідачем прийнято наказ № 860/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », яким тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці. Позивач вважає, що камеральну перевірку державного реєстратора - приватного нотаріуса проведено з порушеннями встановленої процедури, які свідчать про протиправність наказу.

Міністерство юстиції України (відповідач - 1) заперечувало проти задоволення позову та вказало, що за результатами камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни встановлено, що позивач під час проведення реєстраційних дій порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, у зв`язку із чим був виданий оскаржуваний наказ про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса. Також відповідач вказав, що блокування доступу до реєстру прав на нерухоме майно строком на два місяці є найм`якшим превентивним заходом, який може бути застосований за вищезазначені порушення. З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

ДП «Національні інформаційні системи України» (відповідач - 2) у відзиві на позов вказав, що на адресу ДП «НАІС» на виконання надійшов наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року на підставі якого підприємством того ж дня тимчасово заблоковано позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці. Крім того, ДП «Національні інформаційні системи України» зазначило, що не є суб`єктом владних повноважень та не є суб`єктом із делегованими владними повноваженнями, а лише безпосередньо виконує рішення, прийнятті компетентним органом влади.

Позивач в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча судом вживалися заходи його щодо виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Судом вживалися заходи направлення позивачу повістки про виклик в судове засідання призначене на 22 квітня 2025 року. Такі були надіслані з використанням системи ЄСІТС та доставлено в електронний кабінет відповідача 27 березня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, у зв`язку з чим представник відповідача вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 11).

Згідно зі статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки вказані позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача 1, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Наказом Міністерства юстиції України № 482/7 від 12 лютого 2021 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округи Гречаної Руслани Тарасівни», відповідно до статті 371 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (зі змінами), на підставі заяви адвоката Нетребенка О.С., представника ОСОБА_2 від 05 січня 2021 року № АБ/3/02 (вх. № 484-33-21 від 08 січня 2021 року), Міністерством юстиції вирішено провести камеральну перевірку у Державно речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни щодо реєстрацій об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 116 (Т. 1 а.с. 16).

За результатами проведеної камеральної перевірки 03 березня 2021 року було складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни (далі по тексту Акт) (Т. 1 а.с.а.с. 20-23).

З Акту вбачається, що згідно з відомостями Державного реєстру прав за заявою від 09 жовтня 2019 року № 36351969, поданою ОСОБА_3 (далі - заявник), про державну реєстрацію права власності, приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) № 49108742 від 10 жовтня 2019 року, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 116 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності № 33618741 за заявником, Державна реєстрація прав проведена у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном - посвідчення приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. 09 жовтня 2019 року договору купівлі - продажу (предмета іпотеки) за реєстровим номером 1261. При перевірці відомостей Державного реєстру прав встановлено, що перед прийняттям рішення про державну реєстрацію прав від 10 жовтня 2019 року № 49108742 приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою об`єкта нерухомого майна № 184335229, за ідентифікаційними даними фізичної особи набувача права власності ( ОСОБА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) № 184335929 та за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності ( ОСОБА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) .

У зв`язку із неправильним зазначенням РНОКПП ОСОБА_2 при формуванні пошуків відомостей приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. не встановлено наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (арешт на все нерухоме майно іпотекодавця - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) № 110196393, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 21 серпня 2010 року, ВП 19041693. Отже, державний реєстратор - приватний нотаріус Гречана Р.Т. зобов`язана була відмовити у проведенні державної реєстрації прав, з підстав визначених статтею 24 частиною 1 пунктом 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Таким чином, при проведенні реєстраційних дій приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. порушено вимог статті 10 частини 3 пунктів 1, 2, статті 24 частини 1 пункту 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 12 абзацу 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Зважаючи на встановлені факти та негативні наслідки допущеного порушення Комісія дійшла висновку, що застосування до приватного нотаріуса ОСОБА_1 заходів реагування у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав в межах строку, передбаченого абзацом першим пункту 17 Порядку № 990, є виправданим та співмірним ступеню вчиненого порушення, а також необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації.

На підставі вказаного Акту, наказом Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », було тимчасово заблоковано державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гречаний Руслані Тарасівні доступ до Державного речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці. Виконання цього наказу покладено на державне підприємство «Національні інформаційні системи» (Т. 1 а.с. 24).

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі по тексту Закон України № 3425-XII, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), згідно зі статтею 1 якого нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 2 Закону України № 3425-XII правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

За змістом статті 21 частини 2 Закону України № 3425-XII контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Статтею 3 частинами 1, 3 Закону України № 3425-XII визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

За змістом статті 5 цього Закону нотаріус зобов`язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі по тексту Закон України №1952-IV в редакції чинній на час спірних відносин).

За визначенням термінів, зазначених у частині першій статті 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Згідно із статтею 5 частиною 1 Закону України № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 6 частини 1 Закону України № 1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

За змістом статті 10 частини 1 пункту 2 Закону України №1952-IV нотаріус є державним реєстратором.

Статтею 10 частино 3 пунктами 1, 2 Закону України № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до статті 18 частини 1 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Статтею 26 частиною 1 вказаного Закону передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

За змістом статті 12 частини 1 Закону України №1952-IV Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Ведення Державного реєстру прав здійснюється з використанням програмного забезпечення, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави (статті 12 частина 4 Закону України №1952-IV).

Відповідно до статті 12 частини 8 Закону України № 1952-IV доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав здійснюється шляхом багатофакторної аутентифікації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у Порядку ведення Державного реєстру прав.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що державний нотаріус як державний реєстратор, наділений правом доступу до Державного реєстру прав та внесення до нього відомостей про речові права, обтяження речових прав на підставі прийнятих ним рішень про державну реєстрацію прав, у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Відповідно до абзацу першого пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127, в редакції на час спірних правовідносин), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно із статтею 18 частиною 8 Закону України № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно із статтею 27 частиною 1 пунктом 6 Закону України № 1952-IV державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01.01.2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Вимогами пункту 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі - Порядок № 1141), пошук відомостей у базі даних заяв про зареєстровані заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється за одним або кількома такими ідентифікаторами: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (у разі наявності відкритого розділу в Державному реєстрі прав); кадастровий номер земельної ділянки (у разі формування заяви щодо земельної ділянки), адреса нерухомого майна (крім випадків формування заяви щодо земельної ділянки); реєстраційний номер заяви (у разі відкликання заяви).

Відповідно до статті 24 частини 1 пункту 4 Закону України №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (статті 24 частини 2 абзац 1 Закону України №1952-IV).

Відповідно до статті 26 частини 3 абзацу 1 Закону України №1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

За змістом приписів статті 7 Закону України №1952-IV Міністерство юстиції України з-поміж іншого: забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 371 Закону України №1952-IV передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Рішення, передбачені пунктами 3-5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`ти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що до повноважень відповідача 1 належить проведення перевірок та саме Міністерство юстиції України уповноважене за результатами проведення таких перевірок приймати рішення про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Із аналізу цієї правової норми слідує, що Мін`юст здійснює контроль у сфері державної реєстрації та у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів, у тому числі нотаріуса як суб`єкта державної реєстрації.

Судом встановлено, що у акті перевірки Комісія дійшла висновку, що у зв`язку із неправильним РНОКПП ОСОБА_2 при формуванні пошуків відомостей позивачем не встановлено наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон об`єктів нерухомого майна (арешт на все нерухоме майно іпотекодавця - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) № 10196393, накладеного на підставі постанов державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київську від 21 серпня 2010 року, ВП 19041693.

Відповідно до заяви належного іпотекодержателя - ОСОБА_4 «Банк Форум» та ОСОБА_4 укладений договір портфельного відступлення права № 1278-Ф, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступив права вимоги, в тому Договором кредиту № 0018/07/00-Z, а також договір іпотеки, посвідчений 28 березня 2007 року приватним нотаріусом Колєсник С.А за реєстровим № 2190 (Т. 1 а.с.а.с. 27, 28).

09 жовтня 2019 року приватного нотаріуса Гречаної Р.Т. звернулася громадянка ОСОБА_4 належний іпотекодержатель за договором іпотеки, посвідченим 28 березня 2007 приватним нотаріусом Колєсник С.А за реєстровим № 2190 із заявою про посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна в порядку звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку». Для посвідчення зазначеного договору надані: договір іпотеки, вимога-повідомлення, з описом та рекомендованими повідомленнями про вручення та іпотекодавцю, звіт про експертну оцінку (Т. 1 а.с.а.с. 29-40).

Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту Порядок № 296/5) приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. перевірено відсутність податкової застави, відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою (Т. 1 а.с.а.с. 41-43).

Відповідно підстав для відмови у посвідчення договір купівлі-продажу майна звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку» не було. З огляду на викладене приватним нотаріусом ОСОБА_1 був посвідчений правочин, у відповідності до Закону України № 3425-XII та Порядку № 296/5.

Посилання відповідача 1 в акті перевірки про наявність арешту, який накладено на все майно ОСОБА_2 за рішенням Обухівського районного суду у справі № 2-157/10 (наказ 17 березня 2010 року) про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_5 . ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум», за яким ВДВС Обухівського районного у юстиції винесено постанову про арешт від 31 серпня 2010 року, тобто після укладення договору іпотеки є безпідставними.

Відповідно до вимог Закону України № 1952-IV приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. була зареєстрована заява набувача за вищевказаним договором купівлі-продажу ОСОБА_3 про реєстрацію права власності.

Пунктами 20-22 Порядку № 1141 передбачено порядок здійснення державним реєстратором пошуку відомостей Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1141 пошук відомостей у базі даних заяв про реєстровані заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється за одним або кількома такими ідентифікаторами: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (у разі наявності відкритого розділу на об`єкт нерухомого майна); кадастровий номер земельної ділянки (у разі формування заяви щодо земельної ділянки); адреса об`єкта нерухомого майна (крім випадків формування заяви щодо земельної ділянки); реєстраційний номер заяви (у разі відкликання заяви).

Згідно із пунктом 22 Порядку № 1141 пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, здійснюється за принципом: повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку; повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку та/або кожного окремого із значених ідентифікаторів пошуку.

Отже, згідно із Порядком №1141 пошук здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, за одним або декількома параметрами. Пошук здійснюється за принципом повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку або кожного окремого зазначених ідентифікаторів пошуку.

Відповідно до Порядку № 1141 позивачем були проведені відповідні пошуки щодо майна та набувача.

При цьому у Порядку № 1141 не зазначена вимога пошуку прав щодо боржника в разі посвідчення правочинів в порядку звернення стягнення.

Відмова в проведення реєстраційної дії з підстав передбачених статтею 24 частиною 1 пунктом 6 Закону України № 1952-IV стосується наявності зареєстрованих обтяжень речових прав тільки щодо нерухомого майна.

А отже при укладенні та посвідчені договору купівлі-продажу в порядку звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачена перевірка наявності обтяжень щодо боржника та/або іпотекодавця, оскільки діє презумпція першочергового права вимоги належного іпотекодержателя.

З огляду на викладене, здійснення пошуку за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності, в тому числі за РНОКПП ОСОБА_2 не передбачено чинним законодавством, отже помилка у зазначенні РНОКПП ОСОБА_2 не призвела до жодних наслідків.

Окрім того, акті перевірки Комісія дійшла висновку, Комісія дійшла висновку, що у зв`язку із неправильним зазначенням РНОКПП ОСОБА_2 при формуванні пошуків відомостей приватним нотаріусом ОСОБА_1 не встановлено наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів майна (арешт на все нерухоме майно іпотекодавця - ОСОБА_2 ) № 10196393, накладеного на підставі постанови відділу державної служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 21 серпня 2010 року у ВП № 19041693. У зв`язку з цим, Комісією встановлено порушення позивачем вимог статті 10 частини 3 пунктів 1, 2, статті 24 частини 1 пункту 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 12 абзацу 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Згідно із пунктом 12 абзацом 1 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до статті 10 частини 3 пунктів 1, 2, Закону України № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Відповідно до статті 24 частини 1 пункту 6 Закону України № 1952-IV підставою для відмови в державній реєстрації прав, зокрема є наявні зареєстровані обтяження речових прав тільки щодо нерухомого майна.

Під час складання акту перевірки Комісією не враховано положення пункту статті 24 частини 4 пункту 3 Закону України № 1952-IV в реєстрації прав з підстави, зазначеної у пунктом 6 частини 1 цієї статті не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 6.3 Договору іпотеки від 28 березня 2007 року сторони дійшли згоди, шо задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися, зокрема, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій іншій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та направлення вирученої суми на погашення заборгованості за основним зобов`язанням (Т. 1 а.с.а.с. 27, 28)

Статтею 38 частиною 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

В силу статті 38 частини 5 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та надання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ предмет іпотеки не подається.

Згідно із статтею 38 частиною 10 Закону України «Про іпотеку» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, чекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки жом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку №296/5 (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобов`язаний за тридцять днів до укоадення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку зі чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2.13 Порядку № 296/5 передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки має встановлена за згодою між іпотекодержателем та іпотекодавцем. У разі недосягнення щодо ціни продажу предмет іпотеки здійснюється за ціною, не нижчою за встановлену незалежною оцінкою, що підтверджується відповідним актом про оцінку.

Підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмета іпотеки у випадку укладення договору купівлі-продажу є заява іпотекодержателя (пункт 2.14 Порядку № 296/5).

В силу пункту 61 Порядку № 1127 наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , як іпотекодержатель за договором іпотеки, звертаючись до позивача 09 жовтня 2019 року із заявою про посвідчення договору куп продажу нерухомого майна в порядку звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку» надала відповідні документи:

Договір іпотеки, посвідчений 28 березня 2007 року приватним нотаріусом Київського міським нотаріального округу Колєснік С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 2190 (Т. 1 а.с.а.с. 17, 28); Вимогу про повернення коштів з попередження про звернення стягнення предмет іпотеки, вих. № 56 від 15 травня 2019 року, направлене ОСОБА_2 (в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку») (Т. 1 а.с. 31); Фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 16 травня 2019 року та накладну Укрпошти про відправку відправлення від 16 травня 2019 року № 478 (Т. 1 а.с. 32 (на звороті)); Опис вкладення у цінний лист від 16 травня 2019 року № 478 (Т. 1 а.с. 32); Повідомлення про вручення ОСОБА_2 поштового відправлення за трек-номе № 478 (Т. 1 а.с. 34); Вимогу про повернення коштів з попередження про звернення стягнення предмет іпотеки, направлену боржнику ОСОБА_5 (Т. 1 а.с.а.с. 35, 36);

Опис вкладення у цінний лист про направлення вимоги ОСОБА_5 (Т. 1 а.с. 37); Повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_5 (Т. 1 а.с.а.с. 38, 39); Звіт ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» про визначення ринкової вартості квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з висновком про вартість об`єкту (Т. 1 а.с. 40).

Таким чином, іпотекодержателем виконані вимоги статей 35, 38 Закону України «Про іпотеку» в частині надіслання вимоги про усунення порушення зобов`язань. Іпотекодавцем отримано вимогу 04 червня 2019 року, одна заборгованість не погашено.

Іпотечний договір містить застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій іншій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та направлення вирученої суми на погашення заборгованості основним зобов`язанням (підпункт 6.3 Договору іпотеки) (Т. 1 а.с.а.с. 17, 28).

Таким чином, позивачем було належним чином 09 жовтня 2019 року посвідчено правочин - договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності № 33618741 за заявником ОСОБА_3 .. Державна реєстрація прав проведена у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном - посвідчення приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. 09 жовтня 2019 року договір купівлі - продажу (предмета іпотеки) за реєстровим номером 1261 у відповідності з норм чинного законодавства.

Окрім того, порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (далі - Порядок № 990) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно з пунктом 4 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом: 1) розгляду звернень відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; 2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України»; 3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті; 4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації; 5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах; 7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора або на іншій посаді, що передбачала виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора) у певного суб`єкта державної реєстрації.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 10, 11 Порядку № 990 визначено, що у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.

Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - Комісія).

Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.

Відповідно до вимог пункту 131 Порядку № 990 результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії. У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт.

В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, дворазове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.

Пунктом 14 Порядку № 990 передбачено, що за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення генеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з рахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб- сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Судом встановлено, що наказ Міністерства юстиції України № 482/7 від 12 лютого 2021 року «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », був направлений на адресу позивача 19 лютого 2021 року та отриманий позивачем 03 березня 2021 року, що підтверджується штампом поштового відділення зв`язку на конверті, а також роздруківкою з офіційного сайту AT «Укрпошта» (Т. 1 а.с.а.с. 15-18).

Таким чином, судом встановлено, що наказ Міністерства юстиції України № 482/7 від 12 лютого 2021 року було направлено на адресу позивача тобто із порушенням дводенного терміну, передбаченого статтею 12 Порядку № 990.

Порушення відповідачем строку надсилання наказу № 482/7 від 12 лютого 2021 року, неналежне повідомлення у передбачений строк нотаріуса про проведення перевірки, не витребування доказів та пояснень з приводу обставин проведення перевірки для з`ясування обставин недоведення до ОСОБА_1 свідчать про порушення Міністерством юстиції України Порядку № 990.

Проведенню камеральної перевірки передує обов`язок відповідача повідомити державного реєстратора про факт проведення такої перевірки та правові підстави проведення. При цьому, невиконання наведених вимог законодавства призводить до визнання такої перевірки та рішень, прийнятих за її результатами, протиправними

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 420/4255/19, від 11 вересня 2020 року у справі № 824/902/19-а, від 17 липня 2019 у справі № 420/5711/18.

Щодо можливості державного реєстратора ознайомитися зі змістом відповідного наказу на офіційному сайті Міністерства юстиції України, то Верховний Суд у постанові 14.11.2018 у справі № 814/2229/17 зазначив про те, що відповідно до статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавство тому позивач не зобов`язаний здійснювати моніторинг сайту Міністерства юстиції України щодо розміщення на ньому такої інформації.

Відповідно до пункту 20 абзацу 2 Порядку № 990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстр до передбаченої законом відповідальності надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотарі примірник відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації. У разі відсутності на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстр інформації про електронну адресу чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в паперовій формі надсилаються поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Наказ № 860/5 від 04 березня 2021 року «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » з копією Акту від 03 березня 2021 року та супровідним листом № 854/19.2.1/-21 від 09 березня 2021 року надійшли на адресу позивача 15 березня 2021 року, що підтверджується штампом поштового відділення зв`язку на конверті, а також роздруківкою з офіційного сайту AT «Укрпошта» (Т. 1 а.с.а.с. 19-26).

Тобто оскаржуваний наказ було надіслано на адресу позивача через 11 днів після його прийняття, що свідчить про порушення Міністерством юстиції України пункту 20 абзацу 2 Порядку № 990.

Пунктом 8 Порядку № 990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки комісія має право: вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Передчасні висновки Міністерства юстиції України, були спричинені тим, що комісія не скористалася правом отримати пояснення, передбаченим пунктом 8 Порядку № 990, що не дозволило повно та всебічно надати оцінку причинам допущених порушень, врахувати відсутність їх негативних наслідків.

У справі що розглядається, надання позивачу можливості надати пояснення, забезпечило б участь особи у процесі прийняття рішення, дозволило б відповідачу прийняти обґрунтоване, розсудливе рішення.

Дефініція «має право» застосована у пункті 8 Порядку № 990 звісно надає дискреційні повноваження відповідачу, але не звільняє його від обов`язку забезпечити права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те що відповідач прийняв рішення без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, необґрунтовано і нерозсудливо.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача 2 розблокувати доступ позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - реєстри), уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації, центрів надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - центри надання адміністративних послуг), нотаріусам, їх помічникам, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державним та приватним виконавцям та іншим особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрах (далі - користувачі) визначає Порядок надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 15.12.2015 № 2586/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2015 р. за № 1568/28013.

Пунктом 6 Порядку №2586/5 визначено, що тимчасове блокування та анулювання доступу до реєстрів у випадках, передбачених законом, здійснюється технічним адміністратором реєстрів на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, оформленого відповідно до законодавства.

Тимчасове блокування доступу користувача до відповідного реєстру здійснюється на строк, указаний у рішенні Міністерства юстиції України, його територіального органу. Відновлення доступу користувачу, у тому числі нотаріусу, здійснюється на наступний робочий день з дня спливу відповідного строку за умови надання таким користувачем сертифіката про підтвердження професійної компетентності у відповідній сфері державної реєстрації, отриманого після прийняття Міністерством юстиції України, його територіальним органом рішення про тимчасове блокування доступу до відповідного реєстру.

При цьому, відновлення доступу користувача до реєстрів здійснюється в порядку його тимчасового блокування (пункт 5 Порядку № 2586/5).

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що тимчасове блокування доступу позивача до реєстру є наслідком прийняття Міністерством юстиції відповідного наказу від 04 березня 2021 року № 860/5, яким доступ позивачеві до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було заблоковано строком на 2 місяці, виконання наказу покладено на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Після спливу строку тимчасового блокування, позивач звернувся до ДП «Національні інформаційні системи» із заявою про поновлення доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 травня 2021 року (Т. 2 а.с. 14).

На підставі зазначеної заяви та за сплавом двомісячного строку позивачу було поновлено доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12 травня 2021 року, а відтак у задоволенні позовних вимог у вказаній частині необхідно відмовити, оскільки права позивача в доступі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно поновлені відповідачем 2 самостійно.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 43/3, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01011, м. Київ, вул. Городецькаго, 13, ) та Державного підприємства Національні інформаційні системи (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни».

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостий апеляційний адміністративний суд).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 22 квітня 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 24 квітня 2025 року.

СуддяС.Є. Гаврилко