Справа № 160/4801/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 квітня 2025 рокуСправа № 160/4801/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Ніколайчук С.В.

розглянув у письмовому провадженні у місті Дніпро додаткові пояснення представника позивача у справі № 160/4801/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), відповідача-2: Військової частини НОМЕР_4 (адреса розформована, код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), відповідача-3: Військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), відповідача-4: Військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа № 160/4801/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), відповідача-2: Військової частини НОМЕР_4 (адреса розформована, код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), відповідача-3: Військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 18 лютого 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

04 березня 2025 року представник відповідача-1 подав до суду відзив, в якому просить залишити позовну заяву без розгляду та обґрунтовує це тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом відповідно до статті 233 КЗпП України.

Ухвалою від 06 березня 2025 року суд надав можливість ОСОБА_1 подати пояснення стосовно клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 160/4801/25 та докази, які підтверджують можливість залишення позову без розгляду у цій справі.

Ухвалою від 24 березня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог та залучив до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_10 у лиці її правонаступника Військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

21 квітня 2025 року представник позивача подала до суду пояснення щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 160/4801/25, в яких представник просить поновити їй строк звернення до суду з цим позовом у зв`язку з тим, що позивача зараховано на військову службу з 07.05.2022 р. та звільнено з військової служби 29.10.2024 р. у період з травня 2022 по жовтень 2024 року позивача переміщували по військовій службі в різний військових частинах, а остаточно виплачені грошові кошти після звільнення з військової служби були лише 16.11.2024 р.

При звільненні у 2024 році позивачу виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, що говорить про те що позивач не порушив строків на звернення до суду щодо стягнення всіх належних йому виплат, та само по собі є доказом того, що навіть при пересуванні між військовими частинами (відповідачами по справі) позивачу виплатити належне йому грошове забезпечення, яке в тому числі складається і з компенсації за невикористану відпустку, за весь період проходження військової служби, а не лише перебування його у трудових відносинах з Військовою частиною НОМЕР_6 , що само по собі вказує на непорушне право Позивача отримати належні йому виплати грошового забезпечення за весь період перебування його на військовій службі при звільненні.

16.11.2024 р. Військовою частиною НОМЕР_6 виплачене грошове забезпечення на підставі наказу про звільнення, при цьому не в повному обсязі.

Розглянув клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд зробив висновок про відсутність обґрунтованих підстав для про залишення позову без розгляду у справі № 160/4801/25, виходячи з таких міркувань.

Приписами статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В той же час, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 29.11.2024 року у справі № 120/359/24.

Правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави України:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

З аналізу вищенаведеного, суд робить висновок, що клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 160/4801/25 з підстав пропуску строку звернення до цим позовом до суду, не підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Тобто правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

На підставі вищевикладеного, суд зробив висновок про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 160/4200/25 та поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду у справі № 160/4801/25 - відмовити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук