Справа № 280/12022/24
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2025 року

м. Київ

справа №280/12022/24

адміністративне провадження № К/990/15004/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 280/12022/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позовну заяву повернуто заявнику.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №280/12022/24 залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме для надання до суду апеляційної інстанції документу, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 березня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 280/12022/24 залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме для надання до суду апеляційної інстанції документу, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі 3 028,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2025 року скаржник отримав 05 березня 2025 року (враховуючи положення пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України, оскільки копію ухвали доставлено в електронний кабінет скаржника 04 березня 2025 року після 17:00 год), що підтверджується довідкою про доставку зазначеної ухвали суду до електронного кабінету скаржника через підсистему «Електронний суд».

У межах наданого судом строку позивачем подано заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Зі змісту вказаної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржник просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі у зв`язку з тим, що розмір судового збору за подання цієї апеляційної скарги становить близько 30 відсотків від отриманого ним у 2024 році доходу. Також, скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції не ставив вимогу щодо необхідності надання документально-підтверджених доказів віднесення ОСОБА_1 до кола осіб, визначених пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження доводів заяви надав копію договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2021 року та витяг з реєстру застрахованих осіб ОК-5.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Так, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Для звільнення від сплати судового збору скаржник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

В свою чергу доказами на підтвердження свого майнового стану, що могло б слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору є довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сторони.

Суд апеляційної інстанції встановив, що наданий позивачем витяг з реєстру застрахованих осіб ОК-5 містить лише інформацію стосовно періоду перебування позивача на загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні, проте такий витяг не може свідчити про те, що позивач не має можливості сплатити судовий збір. А додана до заяви про звільнення від сплати судового збору копія договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2021 року, свідчить лише про обставини продажу нерухомого майна, а не про майновий стан заявника.

Водночас доказів на підтвердження свого майнового стану, що могло б слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору заявник апеляційної скарги не надав (такими доказами є довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сторони).

Крім того, заявником не надано й документів на підтвердження того, що він має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про скрутне матеріальне становище заявника.

Також судом апеляційної інстанції зазначено, що твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не ставив вимогу щодо необхідності надання документально-підтверджених доказів віднесення ОСОБА_1 до кола осіб, визначених пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку надання доказів того, що він має статус особи, яка у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Саме по собі посилання на норму Закону України «Про судовий збір», без надання доказів наявності відповідного статусу не є підставою для застосування положень цього Закону та звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів які б спростовували зазначене.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 248, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач СуддіІ.В. Желєзний М.В. Білак В.Е. Мацедонська