Справа № 340/7381/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7381/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/7381/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн. із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1.1;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн. із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1.1;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102грн без застосування до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області провести нарахування та виплату судді Олександрійського

міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн. із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1.1, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що їй неправомірно у спірному періоді було нараховано суддівську винагороду, обраховану виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00грн., що є меншим, ніж гарантовано спеціальним законодавством. На думку позивачки, відповідач повинен був нарахувати суддівську винагороду виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01.01.2024. Крім цього, позивачка зазначала, що оскільки вона є відрядженої до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, то розмір її суддівської винагороди не може бути нижчим, ніж той, який був встановлений у суді, з якого вона відряджена, а тому ТУ ДСА мало обов`язок враховувати оклад регіонального коефіцієнту 1.1, який був встановлений позивачці у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, з якого вона була відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України стосовно забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області бюджетними асигнуваннями для виплати у належному розмірі суддівської винагороди судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 , яка відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, за період з 01 липня по 30 вересня 2024 року;

зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області бюджетними асигнуваннями для виплати у належному розмірі суддівської винагороди судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 , яка відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, за період з 01 липня по 30 вересня 2024 року, врахувавши правовий висновок суду;

визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області стосовно нарахування і виплати суддівської винагороди судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 , яка відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, за період з 01 липня по 30 вересня 2024 року;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області перерахувати суддівську винагороду судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 , яка відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, за період з 01 липня по 30 вересня 2024 року, збільшивши посадовий оклад на регіональний коефіцієнт 1,1, і виплатити заборгованість.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано тим, що оскільки позивачка була відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, де їй був встановлений та виплачувався регіональний коефіцієнт 1,1, то вона має право на такі виплати і за новим місцем роботи, оскільки в силу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Порядку відрядження суддів, суддівська винагорода не може бути меншою, ніж та, яка виплачувалася в суді, з якого суддя була відряджена.

Рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог, мотивовано тим, що позивачці правомірно визначався розмір суддівської винагороди, виходячи з розрахункової величини, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», 2102грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачкою та відповідачем.

В апеляційній скарзі позивачка висловлює свою незгоду з рішенням суду першої інстанції, в частині незадоволених позовних вимог, вказуючи на те, що Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді і за приписами цього закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. Отже, відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог. Позиція відповідача полягає в тому, що оскільки в наказі голови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області не було визначено те, що до посадового окладу позивачки застосовується регіональний коефіцієнт 1,1, то у ТУ ДСА були відсутні підстави для виплати регіонального коефіцієнту позивачці, так як ТУ ДСА не наділена повноваженнями самостійно встановлювати складові суддівської винагороди судді.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Указом Президента України від 07 вересня 2018 року №271/2018 позивачку обрано безстроково на посаду судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.12-14).

10 червня 2022 року Голова Верховного Суду прийняв наказ про відрядження судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (а.с.19).

15 червня 2022 року голова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області прийняв наказ №13-К про тимчасове переведення шляхом відрядження судді Стручкової Л.І. до іншого суду (а.с.20).

Підстава згаданий наказ Голови Верховного Суду.

При нарахуванні суддівської винагороди ОСОБА_1 у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області застосовували регіональний коефіцієнт збільшення посадового окладу 1,1 (у м.Бердянськ проживає більше 100000 населення) (а.с.20).

У спірному період з 01 липня по 30 вересня 2024 року (межі заявлених позовних вимог) ТУ ДСА нарахувало суддівську винагороду позивачці в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області у такому порядку: посадовий оклад обчислили з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн; посадовий оклад не збільшили на регіональний коефіцієнт 1,1(у м.Олександрія кількість населення не перевищує 100000 осіб) (а.с.23-27).

Вважаючи неправомірним розрахунок суддівської винагороди у спірному періоді, позивачка звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо апеляційної скарги позивачки.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11 -р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом № 1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

У преамбулі Закону № 1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, унесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про несення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (далі - Закон № 1401-VIII).

Законом №1401-VIII, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини третьої та пунктом 1 частини четвертої статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом № 966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Згідно зі ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон № 3460-IX) встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, працездатних осіб - 3028 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні.

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Водночас Закон № 3460-IX фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Однак, Закон № 3460-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Колегія суддів враховує, що згідно із позицією Верховного Суду, у цій категорії спорів Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від 02 червня 2023 року у справі № 400/4904/21, від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 25 липня 2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26 липня 2023 року у справі № 240/2978/22, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22).

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі ст. 7 Закону№ 3460-IX була неправомірною.

Подібний висновок вказано Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2023 року у справі № 120/709/22-а.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що обчислення суддівської винагороди позивачці за спірний період проведено у відповідності до Закону №1082-IX, Закону №1928-IX та Закону №2710-IX, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Разом з тим, докази того, що у спірний період Державна судова адміністрація України виконала свої повноваження для забезпечення виплати позивачці суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму величиною 3028,00 грн, матеріали справи не містять.

Відповідно до правил частин третьої, четвертої статті 148 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.

Відповідно до статті 149 цього Закону суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 151 Закону № 1402-VІІІ Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Підпунктами 2 та 7 частини першої статті 152 Закону № 1402-VІІІ встановлено, що Державна судова адміністрація України забезпечує належні умови діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених цим Законом; готує бюджетний запит.

Відтак, виходячи з наведених норм права, головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів є Державна судова адміністрація України, а ТУ ДСА в Кіровоградській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Таким чином колегія суддів вважає, що оскільки заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі ст. 7 Закону № 3460-IX є неправомірною, дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати позивачці суддівської винагороди за період з 01 липня 2024 року по 30 вересня 2024 року, обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102,00 грн. є протиправними. Разом з тим, Державна судова адміністрація України не забезпечила фінансування виплати належної позивачці суддівської винагороди у 2024 році у повному обсязі, а отже допустила протиправну бездіяльність.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки.

Щодо апеляційної скарги відповідача (ТУ ДСА в Кіровоградській області).

У відповідності до приписів частини 4 статті 135 Закону передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Відповідно до ч.5 ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 №54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення).

У відповідності до пункту 2 розділу 6 Порядку розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України Про судоустрій і статус суддів, але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, ТУ ДСА мало обов`язок при обчисленні розміру посадового окладу позивачці застосовувати регіональний коефіцієнт 1,1. При цьому, незалежно від того, що в наказі голови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про такий коефіцієнт не було зазначено та і не могло бути зазначено, оскільки в м.Олександрія кількість населення не перевищує 100000,0грн. Визначальним є те, що розмір суддівської винагороди відрядженого судді не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в адміністративній справі №340/7381/24, в частині незадоволених позовних вимог скасувати та в цій частині заявлених вимог ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області провести нарахування та виплату судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн., з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 (включно), виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028грн.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в адміністративній справі №340/7381/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.04.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк