Справа № 480/8088/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
22 квітня 2025 року Справа № 480/8088/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ГелетиС.М., розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення, дій вчинених суб`єктом владних повноважень,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задоволено та, з урахуванням ухвали від19.01.2021, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 68% до 54% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді апеляційного суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 04.03.2020 №63 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. На виконання зазначеного рішення Сумським окружним адміністративним судом 29.01.2021 видано позивачу виконавчий лист.

Позивач через систему "Електронний суд" 17.04.2025 подав заяву в порядку ст. 383 КАС України, у якій просить постановити окрему ухвалу і направити її Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, норми якого зазначені в описовій частині цієї заяви.

Заява обґрунтована наступним. Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року Справа № 480/8088/20, яке набрало законної сили 29 січня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо зменшення розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 68% до 54% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді апеляційного суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 04.03.2020 №63 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що з копії розрахунку стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 15), стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 становить 22 роки 1 місяць 26 днів, що не заперечується відповідачем. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2017 у справі №592/3453/17 зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (правонаступником якого є відповідач) провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення, з 09.12.2016 р., з зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 6 р. 11 міс. 20 дн. стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 28.11.1982 р. по 15.11.1984 р., половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 р. по 30.06.1990 р., роботи на посаді помічника прокурора Путивльського району Сумської області з 03.12.1990 р. по 03.01.1994 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Вказана постанова Ковпаківського районного суду м. Суми була залишена без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду, набрала законної сили 31.05.2017 та врахована відповідачем при призначенні та подальшому перерахунку довічного грошового утримання позивача, що не заперечується відповідачем у відзиві та підтверджується копією перерахунку (а.с. 8). Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з урахуванням викладеного, стаж роботи судді Попруги С.В., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить повних 29 років. Зі змісту протоколу перерахунку вбачається, що основний розмір довічного утримання позивача після перерахунку складає 54 %, а повинен складати 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402. Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 04 лютого 2021 року, відповідач добровільно виконував рішення суду №480/8088/20, щомісячно до 27 лютого 2025 року (Сторонами визнається). 27 лютого 2025 року відповідач прийняв рішення 69, яким зменшив позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68 відсотків до 54 відсотків. (Відповідачем визнається). Такі незаконні дії та рішення відповідача призвели до зменшення щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 . У даному випадку відповідач 27 лютого 2025 року скасував вищезгадане рішення суду.

04 березня 2025 року за заявою позивача та виконавчим листом №480/8088/20 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колос Р.В., відкрито виконавче провадження №77388224.

13 березня та 11 квітня 2025 року, відповідач, не зважаючи на звернення позивача з приводу незаконного зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання до 54%, виплатив таке утримання в розмірі 54 %. Позивач зазначає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду в справі №480/8442/24 згідно закону не може бути підставою для перегляду рішення суду у цій справі, оскільки предметом спору в ній був лише прожитковий мінімум 2024 року, який підлягає множенню на 68%.

В додаткових поясненнях від 21.04.2025 позивач просить врахувати висновки рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 №3-27/2022 (54/22).

Дослідивши матеріали справи та заяву позивача від 17.04.2025, суд зазначає наступне.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Конвенція). За судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справи "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції") право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Основного Закону України).

Ці норми Конституції України знайшли своє вираження в процесуальному законодавстві України. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно приписів частини 4 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Отже, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині першій цієї статті, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

В даному випадку, судом враховується, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що заява подана протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, суд зазначає, що матеріалами справи №480/8088/20 підтверджується, що позивачем через систему "Електронний суд" 12.03.2025 подавалася заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №480/8088/20.

Ухвалою суду від 26.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №480/8088/20.

В ухвалі суду від 12.03.2025, яка набрала законної сили, на даний час не є скасованою, зазначено, що заява обґрунтовувалася тим, що позивачу зменшено з 25.02.2025 розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68% до 54%, наявна копія протоколу про перерахунок від 25.02.2025, яка завірена відповідачем 12.03.2025, копія заяви позивача від 24.03.2025 про перевірку виконання судового рішення та зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з 68% до 54%.

Судом зазначено, що судове рішення в частині проведення перерахунку довічного грошового утримання з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, було виконано, що виключає підставу для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій частині.

Також в ухвалі від 12.03.2025 зазначено, що судом встановлено, що перерахунок довічного грошового утримання позивача у 2025 році, був здійснений не на виконання рішення у справі №480/8088/20. Також судом встановлено, що такі підстави як "у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, уточнення стажу судді" чи перерахунок на виконання рішення суду у справі №480/8442/24, як вказує представник відповідача, у зв`язку з чим позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання з 25.03.2024 з визначенням 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не були предметом розгляду в межах цієї справи.

Вказані обставини потребують окремого судового дослідження, оцінки та системного аналізу норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Втім порушені, на думку позивача, права після проведеного 25.02.2025 перерахунку довічного грошового утримання судді з 25.03.2024, можуть бути поновлені шляхом звернення у порядку іншого позовного провадження, а не у порядку ст.ст.381-1, 382, 382-1 КАС України у цій справі, про що зазначено у мотивувальній частині ухвали суду від 26.03.2025.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що в подальшому, позивачем через систему "Електронний суд" 26.03.2025 подано заяву в порядку ст. 383 КАС України , у якій позивач просив постановити окрему ухвалу і направити її ГУ ПФУ в Сумській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, норми якого зазначені в описовій частині такої заяви.

Заява обґрунтована тим, що з 04.02.2021, відповідач добровільно виконував рішення суду №480/8088/20, щомісячно до 25 лютого 2025 року, і в подальшому після перерахунку зменшив позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68 відсотків до 54 відсотків. Такі незаконні дії та рішення відповідача призвели до зменшення щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 з 25.02.2025.

Разом із тим, 01.04.2025 позивачем подано заяву про повернення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України. Ухвалою суду від 03.04.2025 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень повернуто позивачу без розгляду, у зв`язку із її відкликанням позивачем.

Також позивач через систему "Електронний суд" 02.04.2025 подав заяву про роз`яснення судового рішення від 29.12.2020 по справі №480/8088/20. До заяви позивачем надано лист ГУ ПФУ в Сумській області від 28.03.2025 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, здійсненого під час виконання судового рішенні по іншій справі №480/8442/24 та нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54%.

Ухвалою суду від 08.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №480/8088/20.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2023 року у справі №9901/988/18 зазначила та вкотре наголосила, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У разі пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З цього приводу Велика Палата також неодноразово зазначала, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язане з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Однак треба пам`ятати й про те, що невиконання або несвоєчасне виконання постановленого на користь особи рішення суду є порушенням (обмеженням) права на справедливий суд. Суд не повинен тлумачити приписи частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду. Трактування правил цієї статті повинне перебувати в системному зв`язку з принципом обов`язковості судового рішення.

Водночас учасники справи та суд не можуть ігнорувати своєрідність, особливість запровадженого процесуальним законом способу забезпечення виконання акта суду адміністративної юрисдикції власне суб`єктом владних повноважень, який своєю бездіяльністю, дією чи рішенням протиправно не виконує судового рішення, ухваленого по суті спору.

Для реалізації права на оскарження дій суб`єкта владних повноважень на цій стадії судового провадження і особа, на користь якої постановлено судове рішення, і суд повинні відповідно дотримуватися і застосовувати веління процесуального закону стосовно форми, порядку та умов звернення за захистом права на виконання судового рішення. У цьому сегменті спірних правовідносин їхні суб`єкти мають розуміти винятковість способу забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, тому повинні неухильно дотримуватися строків подання заяви в порядку статті 383 КАС України, особливо граничного (крайнього, кінцевого) терміну звернення, передбаченого цією статтею.

Приміром, за частиною четвертою цієї статті заяву, зазначену у її частині першій, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Ця норма вказує на дотримання двох строків: перший - це десять днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а другий - це строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Отож, якщо особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, то таку заяву ця особа повинна подати виключно в межах строку пред`явлення до виконання виконавчого листа з дотриманням десятиденного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, оскільки встановлення й дотримання цього строку зумовлено не тільки і не стільки діями, зокрема, органів та/чи осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, скільки передбаченими процесуальним законом додатковими особливими "спонуками", які можуть бути застосовані до суб`єкта владних повноважень для належного, повного та вчасного виконання судового рішення.

Тобто коли заявник вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, окрім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу з дня подання заяви від 12.03.2025 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі відомо було про зменшення з лютого 2025 року розміру щомісячного довічного грошового утримання з 68% до 54% під час здійсненого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, та виплату з березня 2025року щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54%.

Про такі обставини позивач зазначав у заяві про встановлення судового контролю за виконання рішення суду по даній справі, а також у заяві, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Таким чином, на переконання суду, про порушення своїх прав щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з лютого 2025 року позивач вже знав з 12.03.2025 (з моменту подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду).

Аналогічні із поданою заявою обставини позивачем зазначалися у заяві, поданій 26.03.2025 відповідно до ст. 383 КАС України (яку позивачем в подальшому 01.04.2025 було відкликано та судом залишено без розгляду).

Втім, із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, які вчинені відповідачем, як зазначає позивач з лютого 2025року, позивач вдруге звернувся лише 17.04.2025, тобто із пропуском десятиденного строку визначеного частиною 4 статті 383 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду із заявою, поданою у порядку статті 383 КАС України.

У поданій заяві позивач не навів мотивів та обставин, які б свідчили, з якого часу він уважає, що порушені його права, свободи та інтереси, не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, а доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією заявою, заявник не надав.

Тобто коли позивач вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, окрім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.

Суд звертає увагу на те, що частина п`ята статті 383 КАС України є нормою прямої дії, яка передбачає безумовні наслідки у вигляді повернення заяви, у разі невідповідності заяви вимогам зазначеним у цій статті, зокрема у разі пропуску строку визначеного частиною 4 статті 383 КАС України, без попереднього залишення такої заяви без руху.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №9901/988/18, яка враховується судом під час вирішення питання дотримання позивачем строків подання заяви.

Відповідно до частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, підлягає поверненню заявнику на підставі частини 5 статті 383 КАС України, адже вона не відповідає вимогам частини четвертої статті 383 КАС України у зв`язку із порушенням позивачем десятиденного строку звернення до суду із заявою, поданою у порядку статті 383 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості реалізувати право на судовий захист щодо порушеного питання шляхом пред`явлення окремого позову з відповідними вимогами, що і було реалізовано позивачем. Так, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень (ухвала суду про відкриття провадження від 16 квітня 2025 року справа № 480/2881/25) позивачем до Сумського окружного адміністративного суду була подано позовна заява із заявленими позовними вимогами про скасування рішення про призначення (перерахунок) №69 ГУ ПФУ в Сумській області від 25 лютого 2025 року (підстава - уточнення стажу судді) та рішення про призначення (перерахунок) №69 ГУ ПФУ в Сумській області від 27 лютого 2025 року (підстава - Згідно рішення суду справи №480/8442/24 від 28.10.2024), якими з 25 лютого 2025 року зменшено розмір відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці з 68 % до 54 % при призначенні (перерахунку) 25 та 27 лютого 2025 року раніше нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці; зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити (перерахувати) та виплачувати судді апеляційного суду у відставці щомісячне довічне грошове утримання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн. , встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням вислуги років судді - 29 років, з урахуванням фактично виплачених сум, - щомісячно, довічно, починаючи з 10 жовтня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 480/8088/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення, дій вчинених суб`єктом владних повноважень - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.М. Гелета