Справа № 140/75/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/75/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави до Маневицької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави звернувся з позовом до Маневицької селищної ради про визнання протиправною бездіяльності щодо не зміни угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га на угіддя самозалісених земель та зобов`язання вжити вичерпних заходів щодо зміни угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га на угіддя самозалісених земель.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Указами Президента України від 07 червня 2021 року №228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів», від 29 вересня 2022 року №675/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України», від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період» передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності. З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях Північно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства 01 червня 2024 року №02-823 на адресу Маневицької селищної ради скеровано лист (клопотання) про прийняття рішень щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 382,2958 га, які знаходяться на території цього органу місцевого самоврядування (в т.ч. земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га), до самозалісених. На підтвердження факту наявності на земельній ділянці з кадастровим номером :03:002:0292 самосійних лісів додано акт обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності на території Маневицької селищної територіальної громади Камінь-Каширського району на предмет віднесення їх до самозалісених від 01 травня 2024 року та картографічні матеріали Геоінформаційної системи лісових ресурсів України. Однак рішенням Маневицької селищної ради від 01 серпня 2024 року №48/65 відмовлено у віднесенні земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 до самозалісеної.

Покликаючись на положення статей 57-1, 122, пункту 24 «Перехідні положення» Земельного кодексу України та частини четвертої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», прокурор зазначив, що саме Маневицька селищна рада має обов`язок вчинити дії щодо віднесення земельної ділянки, яка відповідно до закону є комунальною власністю територіальної громади, до самозалісеної. Невжиття Маневицькою селищною радою належних заходів щодо зміни угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення на угіддя самозалісених земель призводить до порушення інтересів держави та створює передумови незаконного використання земельної ділянки, на якій наявні лісові насадження (з часом можуть стати лісом), їх протиправному вирубуванню.

Прокурор зазначив, що звертається до суду із цим позовом з метою захисту інтересів держави та набуває статусу позивача з огляду на те, що у цьому випадку відсутній орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.60-71). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на адресу Маневицької селищної ради надійшов лист від 21 червня 2024 року №02-823 за підписом заступника начальника Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з проханням винесення рішення про віднесення земельних ділянок загальною площею 382,2958 га, серед яких земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га, до самозалісених. Додатком до зазначеного листа була копія акту обстеження самозалісених земельних ділянок від 01 травня 2024 року.

Відповідач вважає, що як орган місцевого самоврядування не допускав у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, адже клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених розглянуто; рішенням Маневицької селищної ради від 01 серпня 2024 №48/65 у його задоволенні відмовлено у зв`язку з тим, що згідно з рішенням селищної ради від 15 квітня 2021 року №8/53 земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 включена до переліку інвестиційно-привабливих земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах. Відповідач наголосив, що рішення Маневицької селищної ради від 15 квітня 2021 року №8/53 не скасоване та є чинним, а відповідно до приписів статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідач також зазначив, що акт обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності на території Маневицької селищної територіальної громади Камінь-Каширського району на предмет віднесення їх до самозалісених ділянок від 01 травня 2024 року не може бути врахований, оскільки під час обстеження зазначеної земельної ділянки посадові особи філії «Колківське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») не мали на те відповідних повноважень, адже законодавством України не врегульовано питання щодо визначення земельних ділянок самозалісеними, а Положенням про Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, Статутом ДП «Ліси України» повноваження посадових осіб щодо таких оглядів не передбачені. Крім того, у самому акті від 01 травня 2024 року відсутні посилання на нормативно-правові акти, відповідно до яких створено таку комісію. Натомість земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га перебуває у комунальній власності Маневицької селищної ради та є ділянкою сільськогосподарського призначення, а в склад комісії, яка здійснювала її огляд, не включені представники селищної ради. При цьому зазначення в акті про те, що представники Маневицької селищної ради від підпису про обстеження самозалісених ділянок відмовилися, не відповідає дійсності, так як про проведення огляду цієї земельної ділянки Маневицьку селищну раду не було повідомлено.

У відповіді на відзив (а.с.84-89) прокурор підтримав доводи позову та наголосив, що актами обстеження від 01 травня 2024 року та від 28 серпня 2024 року, скриншотом із відкритих даних земельного кадастру України «kadastr.live» та скриншотом із сайту «forest» підтверджено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :03:002:0292 росте ліс. При цьому рішенням Маневицької селищної ради від 01 серпня 2024 року №48/65 відмовлено у віднесенні земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 до самозалісеної з підстав віднесення її до переліку інвестиційно-привабливих земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах. Однак вимогами чинного законодавства не передбачено такої підстави для не зміни угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення на угіддя самозалісених земель. Прокурор зауважив, що із часу відмови органом місцевого самоврядування у задоволенні клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (рішення від 01 серпня 2024 року) пройшов тривалий час, однак у Державному земельному кадастрі відомості щодо вказаної земельної ділянки і досі не змінено, що свідчить про зволікання відповідача у прийнятті рішення, яке безпосередньо може прийняти лише орган місцевого самоврядування.

У запереченні на відповідь на відзив (а.с.91-98) відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково акцентував, що Маневицька селищна рада як розпорядник земель сільськогосподарського призначення комунальної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділена повноваженнями визначати перелік земельних ділянок комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги. Спірна земельна ділянка, має кадастровий номер :03:002:0292, тобто є сформованою земельною ділянкою. Положеннями Земельного кодексу України Маневицьку селищну раду наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, тож спірну земельну ділянку правомірно рішенням від 15 квітня 2021 року №8/53 включено до переліку інвестиційно-привабливих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які резервуються для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону. Між тим зміна цільового призначення на землі лісогосподарського призначення позбавить раду можливості мати у комунальній власності та розпоряджатися цією земельною ділянкою, оскільки відповідно до статті 122 Земельного кодексу України землями лісогосподарського призначення розпоряджаються обласні державні адміністрації.

Також відповідач зауважував на розбіжностях акта обстеження земель сільськогосподарського призначення від 01 травня 2024 року та акта обстеження лісових насаджень від 28 серпня 2024 року (складений на вимогу керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури від 20 серпня 2024 року №51/1-1373вих-24); у них різною є формула лісових насаджень та у першому зазначено, що ділянка заліснена частково, у другому - по всій площі. На переконання відповідача, такі акти не можуть бути визнаними належними і допустимими доказами.

У поясненнях на заперечення позивача (а.с.102-105) прокурор просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08 грудня 2020 року №16-ОТГ передано Маневицькій територіальній громаді Маневицього району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3281,4735 га згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (а.с.22). Відповідно до акта приймання-передачі у комунальну власність Маневицької територіальної громади передано, зокрема, земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га (а.с.22 зворот - 27).

На підставі рішення Маневицької селищної ради від 15 січня 2021 року №5/31 земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га прийнято у комунальну власність Маневицької територіальної громади (а.с.16-21).

Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства скерувало до Маневицьої селищної ради лист (клопотання) від 21 червня 2024 №02-083 щодо винесення рішення про віднесення земельних ділянок загальною площею 382,2958 га (в т.ч. земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га) до самозалісених (а.с.30-31). До вказано клопотання було долучено копію акта обстеження самозалісених земельних ділянок по Маневицькій селищній раді від 01 травня 2024 року (а.с.32-35). За змістом цього акта земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 розташована поблизу села Комарове, безпосередньо примикає до земель лісового фонду філії «Колківське лісове господарство». Склад насаджень визначено за формулою 4Бп3Влч2Ос1Ос, вік деревостану 45 років; ділянка заліснена частково, самосів розміщений групами, перебуває у розладнаному стані (відмічено наявність самовільних рубок).

Рішенням Маневицької селищної ради (восьмого скликання) від 01 серпня 2024 року №48/65 відмовлено Північно-Західному міжрегіональному управлінні лісового та мисливського господарства у віднесенні земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 до самозалісеної, так як рішенням Маневицьої селищної ради від 15 квітня 2021 року №8/53 вона включена до переліку інвестиційно-привабливих земельних ділянок, право на оренди на які підлягають продажу на земельних торгах (а.с.44).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 07 червня 2021 року №228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» з метою збереження лісового фонду України, належного захисту і відтворення лісів, створення сприятливих умов для ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля започатковано з 2021 року реалізацію екологічної ініціативи «Масштабне залісення України». З цією метою Кабінету Міністрів України було запропоновано: 1) розробити у двомісячний строк та внести на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо удосконалення системи охорони, захисту і відтворення лісів, у тому числі самосійних, стимулювання лісорозведення, збереження та відновлення природних екосистем; 2) розробити та затвердити державну цільову програму «Масштабне залісення України», спрямовану на розв`язання проблемних питань лісовпорядкування, насамперед щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів; 3) ужити в установленому порядку заходів щодо: реформування лісового господарства, у тому числі удосконалення системи управління державними лісогосподарськими підприємствами; ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України; забезпечення належного фінансування у 2022 році та наступних роках заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів; запровадження механізмів залучення інвестицій для відновлення лісів та лісорозведення.

Указом Президента України від 29 вересня 2022 року №675/2022 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відтворення лісів України в особливий період», підпунктом 6 пункту 1 якого визначено Кабінету Міністрів України разом із місцевими органами виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування забезпечити: безумовне виконання завдань, визначених Указом Президента України від 7 червня 2021 року №228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів»; розроблення єдиної електронної таксаційної та картографічної бази даних про ліси з урахуванням положень Закону України «Про національну інфраструктуру геопросторових даних»; вдосконалення механізму економічного стимулювання заходів зі створення лісів на землях усіх форм власності, ураховуючи особливий статус та режим земель оборони.

Частиною другою статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

20 червня 2022 року прийнято Закон України №2321-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» (далі Закон №2321-IX, чинний з 10 липня 2022 року).

Відповідно частини дванадцятої статті 1 ЛК України (доповнено Законом №2321-IX) самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Законом №2321-ІХ внесені зміни і до Земельного кодексу України (далі ЗК України), а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 «Самозалісені землі», якою визначений порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених.

Так згідно з частиною другою статті 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру (частина третя статті 57-1 ЗК України).

З метою реалізації статті 57-1 ЗК України частину четверту статті 21 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VІ «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзацом четвертим, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (зі змінами і доповненнями згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року №106), передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви за формою згідно з додатком 12 власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, враховуючи положення статей 57-1, 122 ЗК України, віднесення земельної ділянки, яка є комунальною власністю територіальної громади, до самозалісеної здійснюється сільськими, селищними та міськими радами. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Виявлення самозалісених ділянок відповідно до частини першої статті 36 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» відбувається під час проведення обстежень земель при здійсненні землеустрою. Пунктом «ґ» частини другої статті 36 цього Закону встановлено, що отримана в процесі обстежень інформація використовується, поряд з іншим, для прийняття органами місцевого самоврядування рішень про передачу в постійне користування державним та комунальним лісогосподарським підприємствам самозалісених ділянок тощо.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №2321-IX Кабінету Міністрів України встановлено у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжити заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках.

Кабінет Міністрів України на реалізацію зазначеної функції окремого нормативно-правового акту не прийняв.

Поряд з тим з матеріалів справи слідує, що комісією в складі головного лісничого філії «Колківське лісове господарство» ДП «Ліси України», лісничих Куклинського, Розничівського лісництва проведено ідентифікацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності Маневицької селищної територіальної громади, які зайняті дерево-чагарниковою рослинністю та можуть бути віднесені до самозалісених. За результатами такої ідентифікації складено акт обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності на території Маневицької селищної територіальної громади Камінь-Каширського району на предмет віднесення їх до самозалісених ділянок від 01 травня 2024 року, відповідно до якого земельна ділянка, розташована поблизу села Комарове, з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га безпосередньо примикає до земель лісового фонду філії «Колківське лісове господарство» та залісена частково (склад насадження 4Бп3Влч2Ос1Ос, вік 45 років, повнота 0,5, ділянка заліснена частково, самосів розміщений групами, перебуває у розладнаному стані, наявні самовільні рубки) (а.с.32-35).

Вказаний акт від 01 травня 2024 року разом із поданням Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 21 червня 2024 року №02-823 щодо винесення рішення про віднесення земельних ділянок загальною площею 382,2958 га (в т.ч. земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804) до самозалісених (а.с.30-31) скероване до Маневицької селищної ради.

Суд зауважує, що акт обстежень лісових насаджень по філії «Колківське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 28 серпня 2024 року (а.с.46 зворот - 50), за змістом якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0292 заліснена різновіковим самосівом частково, склад насадження 4Влч3Бп2Сз1Ос, повнота - 0,5, не долучався до подання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства.

Підставою для звернення прокурора із цим позовом стала бездіяльність Маневицької селищної ради щодо невжиття заходів щодо віднесення угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:002:0292 площею 3,804 га на угіддя самозалісеної ділянки.

Суд зазначає, що бездіяльність може проявлятися у різних формах та має триваючу часову ознаку щодо невиконання покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків.

Проте наявність майже дворічної законодавчо закріпленої процедури віднесення земель до самозалісених не свідчить про допущену бездіяльність органом місцевого самоврядування, оскільки, як вже вказувалось вище, зміна угідь на самозалісені здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства (частина друга статті 57-1 ЗК України).

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Вирішення питання віднесення земельних ділянок до самозалісених відноситься до компетенції ради, тому у будь-якому випадку таке подання мало бути винесене на розгляд та обговорення сільської ради на пленарному засіданні з прийняттям рішення - чи то позитивного про віднесення земельної ділянки до самозалісеної, чи то про відмову у віднесенні земельної ділянки до самозалісених із зазначенням конкретних причин, умов та обставин.

Частина перша статті 10 цього Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями статей 46, 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, розгляд та вирішення питання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених ділянок за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, приймається органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради у формі рішення.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 3,8040 га сформована як об`єкт цивільних прав із кадастровим номером :03:002:0292, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (а.с.9-14).

З матеріалів справи слідує, що на розгляд сесії селищної ради внесено подання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 21 червня 2024 року №02-823 та прийнято рішення від 01 серпня 2024 року №48/65 (а.с.44) про відмову у віднесенні земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 до самозалісеної з тих підстав, що наявне рішення Маневицької селищної ради від 15 квітня 2021 року №8/53, згідно з яким земельна ділянка включена до переліку інвестиційно-привабливих земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах (а.с.77-78). Попередньо подання було предметом розгляду на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, екології, інвестицій, будівництва, архітектури, транспорту та інфраструктури, розвитку підприємництва та сільського господарства, що видно з витягу з протоколу від 01 серпня 2024 року №38 (а.с.73).

Отже, відповідач розглянув у встановленому порядку (на сесії ради) подання територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної та з урахуванням рекомендацій зазначеної вище постійної комісії ради, відмовив Північно-Західному міжрегіональному управлінню лісового та мисливського господарства у віднесенні до самозалісених земельних ділянок, зокрема, з кадастровим номером :03:002:0292 (пункт 1).

Тобто, результатом розгляду подання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства є рішення від 01 серпня 2024 року №48/65.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд не дає оцінку законності прийнятого Маневицькою селищною радою рішення від 01 серпня 2024 року №48/65 «Про розгляд клопотання Північно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених», яким було відмовлено у віднесенні спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0292 до самозалісеної, оскільки воно не оскаржується (не є предметом позову) у цій справі.

З урахуванням наведеного та підстав позову, суд дійшов висновку про те, що прийняття Маневицькою селищною радою рішення від 01 серпня 2024 року №48/65 є формою активної поведінки та виключає бездіяльність як пасивний прояв поведінки з приводу вирішення порушеного у поданні питання. А оскільки подання розглянуте та прийняте рішення не є предметом оскарження у цьому позові, то у задоволенні позовних вимог (про визнання бездіяльності протиправною основна та про зобов`язання вчинити дії похідна) належить відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури (44501, Волинська область, місто Камінь-Каширський, вулиця Воля, будинок 7) в інтересах держави до Маневицької селищної ради (44601, Волинська область, селище Маневичі, вулиця Незалежності, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 04333193) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк