Справа № 420/33137/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33137/24

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 03.02.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015р. по 24.06.2022р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 17.08.2018р., виплаченої 24.06.2022р. на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/8340/21;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015р. по 24.06.2022р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 17.08.2018р., виплаченої 24.06.2022р. на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №620/8340/21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 21.04.2014р. по 17.08.2018р. він проходив військову службу у Північно-Східному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період проходження військової служби позивачу не у повному розмірі виплачувалось грошове забезпечення. На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №620/8340/21 ІНФОРМАЦІЯ_3 24.06.2022р. виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 17.08.2018р. Проте, в порушення ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відповідачем не виплачено на користь позивача компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015р. по 24.06.2022р., у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 17.08.2018р., виплаченої 24.06.2024р. на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №620/8340/21.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015р. по 24.06.2022р., у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 17.08.2018р., виплаченої 24.06.2022р. на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №620/8340/21.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 03.02.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-ІІІ до 26.02.2021р. не містила в переліку сум, за затримку виплати яких проводиться компенсація, індексації грошового забезпечення. Відповідно, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, зокрема, сум індексації грошового забезпечення, проводиться після внесення відповідних змін у Закон №2050-ІІІ та набрання ними чинності.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 21.04.2014р. по 17.08.2018р. ОСОБА_1 проходив військову службу в Північно-Східному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно витягу з наказу начальника Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту від 17.08.2018р. №148 ОСОБА_1 з 17 серпня 2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №620/8340/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2022р., серед іншого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та доплату, з урахуванням раніше виплачених сум, індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. включно із застосуванням січня місяця 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., із застосуванням січня місяця 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 17.08.2018р. у відповідності до вимог пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, та з урахуванням висновків суду, зазначених у даному рішенні.

На виконання судового рішення по справі №620/8340/21 ІНФОРМАЦІЯ_3 24.06.2022р. виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 105308,81 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нарахування та виплати на його користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.12.2015р. по 24.06.2022р., звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач набув право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в порядку, визначеному Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Суд зазначив, що несвоєчасне нарахування та виплата в належному розмірі грошового забезпечення ОСОБА_1 відбулось у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховував і виплачував таке грошове забезпечення позивачу під час проходження ним військової служби. А відтак, за висновками суду, бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації є протиправною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У розумінні Закону №2050-ІІІ заробітна плата (грошове забезпечення) є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду.

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Використане у статтях 3, 4 Закону №2050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001р. №159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Отже, пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексі інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2020р. у справі №240/11882/19 дійшов висновку, що зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Тому у випадку не нарахування та не виплати відповідачем сум грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом або судовим рішенням обов`язку здійснити виплату належних сум.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи, у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/301/16, від 04 квітня 2019 року у справі №159/1615/17, від 30 вересня 2020 року у справі №2-а-1/11 та від 31 серпня 2021 року у справі №264/6796/16-а.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що наявність у спорі між сторонами рішення суду не змінює строку, з якого у ІНФОРМАЦІЯ_4 виник обов`язок виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в належному розмірі.

Аналіз правових норм статей 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованого грошового забезпечення.

Крім того, відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Аналогічні правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 02.04.2024р. у справі №560/8194/20.

Верховний Суд у постановах від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 28 листопада 2019 року у справі №803/1937/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17, від 27 квітня 2020 року у справі №803/1314/17, від 29 жовтня 2020 року у справі №280/729/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20, від 29 березня 2023 року у справі № 120/9475/21-а сформулював правову позицію, яка є усталеною та відповідно до якої право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Також, у вказаних постановах Суд зазначив, що день фактичної виплати грошового доходу не впливає на період за який буде здійснюватися виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тотожні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.12.2024р. у справі №440/6875/24.

Несвоєчасне нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення. А відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ст.2 Закону №2050-ІІІ в редакції від 11.02.2003р. до редакції від 26.02.2021р. не містила в переліку сум, за затримку виплати яких проводиться компенсація, індексації грошових доходів громадян, оскільки виплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснена 24.06.2022р., тобто у період дії чинної редакції ст.2 Закону №2050-ІІІ, відповідно до якої до складу доходів, на які нараховується компенсація у разі порушення строків їх виплати, включено індексацію грошових доходів громадян.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_4 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 квітня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук