Справа № 752/21555/24
Суддя: Чекулаєв С. О.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/122/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2025 року Голосіївський районий суд м.Києва у складі:

головуючого судді Чекулаєв С.О.,

за участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) через свого уповноваженого представника, адвоката Рябка Сергія Олександровича (ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1713904 від 30.09.2024), звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі за текстом також - відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову серія АА №00019677 від 13.05.2024;

- закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за постановою серії АА №00019677 від 13.05.2024.

1. Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 головуючим суддею було визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва Сергія Олександровича.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, судове засідання призначено на 27.11.2024.

27.11.2024 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та/або представника.

27.11.2024 судове засідання відкладено на 26.02.2025.

25.02.2025 від представника відповідача до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

26.02.2025 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 КАС України).

2. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Обґрунтування вимог позивача

Позивач стверджує, що винесена стосовно нього, оскаржувана постанова Державної служби України з безпеки на транспорті від 13.05.2024 серії АА №00019677 є неправомірною, оскільки відповідач не встановив наявність напівпричепу VAN HOOL 3В2012, днз НОМЕР_1 , який рухався разом із тягачем VOLVO VNL 64T , д.н.з. НОМЕР_2 , та який належить до категорії контейнеровозів, а тому, стосовно нього встановлені збільшені габаритно-вагові параметри (44 тони) в порівнянні з іншими транспортними засобами (40 тон).

Враховуючи формулу для розрахунку перевищення вагових параметрів (47400- 44 000 - 10% х 47400 х 100% = -3,04%) позивач вказує на від`ємне значення та як наслідок відсутнє перевантаження габаритно-вагових параметрів, що виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Заперечення відповідача

У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав на повноваження Державної служби України з безпеки на транспорті та порядок притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами.

Зазначає, що зміст оскаржуваної постанови від 13.05.2024 серії АА №00019677 відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, а основним доказом вчинення вказаного адміністративного правопорушення, є, автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідач стверджує, що в оскаржуваній постанові від 13.05.2024 серії АА №00019677 зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які мають такі показники: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь;3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4620 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5800 мм, 4-5: 1290 мм; 5-6: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 5550 кг, 2 - 8650 кг, 3 - 8500 кг, 4 - 7950 кг, 5 - 8750 кг; 6 - 8000 кг; загальна маса - 47400 кг.

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (47400 - 40000 - 10%*47400)/40000)*100% = 6,65%.

Вказує, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Тобто, на думку відповідача, у разі, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню. Звертає увагу суду на положення Міжнародної конвенції про безпечні контейнери, яка для України є чинною з 1977 року та визначає вимоги до контейнера (його розмір, маркування тощо). Вказує, що у даній справі позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

До відзиву додані: копія оскаржуваної постанови від 13.05.2024 серії АА №00019677; картка ГВК до постанови; скріншот робочого місця інспектора до постанови; копії Свідоцтва про повірку підсистеми вагового контролю № 35-02/1812, 35-02/1813, 35-

02/1814, 35-02/1815 та Свідоцтва про повірку підсистеми габаритного контролю № 23-21/000198, 23- 21/000199, 23-21/000201, 23-21/000306.

У задоволенні позовних вимог просить відмовити у в повному обсязі.

3. Фактичні обставини встановлені судом

Суд, розглянувши наявні у справі матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.05.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Дорошенко Ольгою Володимирівною винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00019677.

Згідно вказаної постанови 13.05.2024 о 11 год 40 хв., за адресою M-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM 5,5 (серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: 35-02/1812…1815; 23-21/000198,199,201,306 до 12-09-2024) зафіксовано транспортний VOLVO VNL 64T, днз НОМЕР_2 з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

В оскаржуваній постанові вказані наступні габаритно-вагові параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь;3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4620 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5800 мм, 4-5: 1290 мм; 5-6: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 5550 кг, 2 - 8650 кг, 3 - 8500 кг, 4 - 7950 кг, 5 - 8750 кг; 6 - 8000 кг; загальна маса - 47400 кг.

Згідно копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02 /1812 від 12.12.2023 прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ПС). Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM) . Підсистема вагового контролю ТЗ. Зав. № М-05 Київ - Одеса, км 36+303 WIM5/GРS 50.204339, 30.239041 смуга 1, прямий напрямик руху, крайня права; виробник ТОВ «СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА» є таким, що відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 (Свідоцтво чинне до 11.12.2024).

Згідно копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №23-21/000198 від 22.09.2023 координатний засіб вимірювання «Інформаційно-телекомунікаційна система (1ТС) «Автоматизована система зважування Т3 в русі (WIM)». Підсистема габаритного контролю транспортних засобів»; Зав №.М-05 Київ -Одеса, км36+303 / WIM 5/GPS:50.204339, 30.239041, смуга 1, прямий напрямок руху, крайня права Сканер LMS 511 SE серійний номер: 1931 0784; Сканер LMS 511 SE серійний номер: 1931 0785; Сканер LMS 511 SE серійний номер: 1931 0788; Контролер FPS серійний номер: 1931 0785; Контролер iSINC - SSR серійний номер 190820751 відповідає вимогам: Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163, додаток 11. (Свідоцтво чинне до 12.09.2024).

Посилання в мережі Інтернет на вебсайт, із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/AA00019677/.

У постанові від 13.05.2024 серії AB № 00019677 вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за яке передбачена відповідальність згідно частини другої статті 132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача VOLVO VNL 64T, днз НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 спеціалізований напівпричіп VAN HOOL 3В2012, днз НОМЕР_1 є спеціалізованим напівпричіпом - контейнеровозом - Е. Власником вказаного спеціалізованого напівпричіпу - контейнеровозу є ОСОБА_2

Про наявність постанови від 13.05.2024 серії AB № 00019677 позивач дізнався після відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6, з матеріалами якого позивач ознайомився лише 18.09.2024.

Наявні в матеріалах справи копія постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 16.09.2024 та копія листа Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області від 18.09.2024 №21-20-36003 щодо надання інформації підтверджують позицію позивача, що до 18.09.2024 йому не було відомо про винесення стосовного нього постанови від 13.05.2024 серії AB № 00019677.

Суд також встановив, що позивач звертався 18.09.2024 зі скаргою до відповідачі з проханням скасувати оскаржувану постанову від 13.05.2024 серії AB № 00019677.

Згідно листа Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.09.2024 у задоволенні вказаної вище скарги було відмовлено, у зв`язку з пропущенням строків на таке оскарження.

Враховуючи що позовна заява була подана до суду через систему «Електронний суд» 30.09.2024, в той час, як позивач дізнався про винесення оскаржуваної постанови лише 18.09.2024 та враховуючи положення частини шостої статті 120 КАС України про те, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, суд дійшов до висновку, що позивач звернувся до суду в межах строків оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення визначених статтею 289 КУпАП.

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, а також Правилами дорожнього руху.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажних автомобілів, зокрема:

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Відповідно до частини другої статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Частиною першої статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статей 75 та 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із поданої позовної заяви вбачається, що основним аргументом позивача є те, що напівпричіп VAN HOOL 3В2012, днз НОМЕР_1 , який рухався разом із тягачем VOLVO VNL 64T, днз НОМЕР_2 належить до категорії контейнеровозів, а тому, стосовно нього встановлені збільшені габаритно-вагові параметри (44 тони) в порівнянні з іншими транспортними засобами (40 тон).

Для встановлення того чи мало місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП визначальним є встановлення характеристик транспортного засобу та відповідно максимально дозволених габаритно-вагових норм.

Суд відзначає, що оскаржувана постанова від 13.05.2024 серії AB № 00019677 не містить відомостей про спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз VAN HOOL 3В2012, днз НОМЕР_1 , який був приєднаний до транспортного засобу вантажного сідлового тягача VOLVO VNL 64T, днз НОМЕР_2 .

При цьому позивач не є власником спеціалізованого напівпричепа - контейнеровоза - Е VAN HOOL 3В2012, днз НОМЕР_1 .

Відтак, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху масою перевищення для такого транспортного засобу є перевищення понад 44 тони, що не відповідає доводам відповідача про перевищення позивачем загальної маси транспортного засобу 40 тон.

За таких обставин, суд вважає, що доводи відповідача щодо перевищення позивачем маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон є необґрунтованими та нічим не підтверджені, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача.

Суд також зауважує, що в цьому випадку відповідачем повинні враховуватись технічні характеристики транспортного засобу, зазначені у свідоцтві про його реєстрацію, а не наявність чи відсутність маркування на ньому. При цьому, склад адміністративного правопорушення становить перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а не порушення правил безпеки вантажних перевезень в контейнері згідно з їх призначенням.

Таким чином, наявні підстави для визнання оскаржуваної постанови від 13.05.2024 серії AB № 00019677 протиправною, її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Інші доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, жодним чином не спростовують зазначених висновків суду.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьої статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У матеріалах справи містяться копії: Договору №27/09/24 про надання правничої допомоги від 27.09.2024 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Рябко Сергієм Олександровичем; Акта №1 прийому-передачі наданих послуг від 30.09.2024, згідно якого загальна вартість юридичних послуг наданих позивачу становить 4 000,00 гривень; ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1713904 від 30.09.2024 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у наданому до суду відзиві подав заперечення щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, та зазначив, що сума штрафу відповідно до оскаржуваної постанови складає 8 500,00 гривень, в той же час, як заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу становить 4 000,00 гривень.

Відповідач вважає зазначений позивачем розмір заявленої правничої допомоги безпідставним та необґрунтованим та не є пропорційним до предмета спору, що в свою чергу не підлягає задоволенню. З метою запобігання втрат Державного бюджету України та виконання невідкладних завдань, покладених на державу є важливим дотримання принципу співмірності щодо задоволених майнових вимог та стягнення останніх за рахунок бюджетних асигнувань.

Здійснивши аналіз наданий юридичних послуг та їх вартості, які відображенні в Акті №1 прийому-передачі від 30.09.2024 суд звертає увагу, що така послуга як «зустріч із замовником, з`ясування підстав та мети звернення, вивчення матеріалів наданих замовником» не належить до видів адвокатської діяльності наведених у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому її вартість у розмірі 1 000,00 гривень не підлягає відшкодуванню.

Окрім того, зважаючи на принцип співмірності щодо заявлених та задоволених позовних вимог та розміру штрафу, суд вважає, що до відшкодування з відповідача за надану позивачу правничу допомогу підлягає грошова сума у розмірі 2 000,00 гривень.

На підставі статей 19, 55 Конституції України, керуючись статтями 7, 9, 14-3, 279-7 КУпАП, статтями 2, 77, 132-134, 139, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

2. Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії AB № 00019677 від 13.05.2024 складену відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд.9, ,) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Чекулаєв