Справа № 280/9058/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9058/24
(суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №280/9058/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 вересня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2) згідно з яким просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2024 № 77 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.09.2024 № 77 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998 на території Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди роботи з 11.09.1998 по 04.02.1999, з 05.02.1999 по 28.06.1999, з 29.06.1999 по 26.09.1999, з 27.09.1999 по 18.04.2001, з 12.05.2005 по 30.11.2006 у Відкритому акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.2010 по 21.07.2011 у Товаристві з обмеженою відповідальністю ТОВ «ТСА- СТІЛ ГРУП»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати з 10.07.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано тим, що рішення № 77 від 25.07.2024 року та від 03.09.2024 року є протиправними та підлягають скасування. При цьому, позивач зазначає про наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2024 № 77 про відмову в призначенні пенсії.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.09.2024 № 77 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.04.2010 по 21.07.2011 до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 10.07.2024 року. У задоволенні іншої частини позову відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають, а тому періоди роботи з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача. Записами у трудовій книжці позивача та довідкою ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» від 15.07.2024 № 125-271 підтверджується, що у період з 27.09.1999 по 18.04.2001 позивач працював повний робочий день на посаді «старший виробничий майстер на гарячих ділянках робіт (змінний)» і виконував роботи, передбачені постановою КМУ від 11.03.1994 № 162 Список № 1, розділ ІІІ, підрозділ 2б, код 1030200б-23187, а тому період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 має бути зарахований до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1. Також, судом було досліджено довідку ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП» від 22.02.2017 № 2 та установлено, що вона відповідає зазначеним вимогам, оскільки у довідці вказано, що позивач відпустками за власний рахунок не користувався, що спростовує доводи відповідача 1 про відсутність інформації щодо знаходження заявника в безоплатних відпустках, простоях, а тому, період роботи позивача з 01.04.2010 по 21.07.2011 має бути зарахований до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-1 зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що починаючи з 19.06.2023 року обчислення страхового стажу набутого в республіках колишнього СРСР, а в подальшому, незалежних державах, та врахування на території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод (договорів), тобто періоди роботи в країнах СНД враховуватимуться по 31.12.1991 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою від 16.07.2024 про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2024 № 77 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 04 місяці 23 дні, пільговий стаж за Списком № 1 не підтверджено документально, пільговий стаж за Списком № 2 03 роки 08 місяців 07 днів. До страхового стажу роботи не зараховані наступні періоди: з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996, з 24.09.1996 по 14.08.1998 на території Крайньої Півночі, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території Російської Федерації по 31.12.1991 включно, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховані періоди з 11.09.1998 по 04.02.1999, з 05.02.1999 по 28.06.1999, з 29.06.1999 по 26.09.1999, з 27.09.1999 по 18.04.2001, з 12.05.2005 по 30.11.2006 у ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна», відповідно наданої довідки від 15.07.2024 № 125-271, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 в частині підписантів: а саме: посада «заступник голови правління-директор з персоналу» не передбачена, документи, підтверджуючі право підпису відсутні, також заявником не надано накази про атестацію робочих місць. До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зарахований період з 01.04.2010 по 21.07.2011 в ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП» відповідно наданої довідки від 22.02.2017 № 2, оскільки зазначена довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме: відсутня назва підприємства, де працював заявник, посилання на статтю 50 Закону України, підпис головного бухгалтера, інформація щодо знаходження заявника в безоплатних відпустках, простоях (а.с.26).

Позивач повторно звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою від 25.07.2024 про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.09.2024 №77 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 05 місяців 23 дні, пільговий стаж за Списком № 1 3 роки 07 місяців 16 днів, пільговий стаж за Списком № 2 3 роки 8 місяців 07 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До пільгового стажу не зараховано період з 27.10.1999 по 27.04.2000 за Списком № 1 згідно пільгової довідки від 15.07.2024 № 125-271, оскільки наявна перерва в атестації робочого місця (первинна від 27.10.1994 № 385 та чергова від 28.04.2000 № 477) (а.с.32).

Законність та обґрунтованість вищезазначених рішень є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

В силу частини п`ятої статті 114 Закону № 1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.09.2024 № 77, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи на території Крайньої Півночі з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998, відповідач-1 вказує на те, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Згідно зі статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 (чинна у періоди роботи позивачки), укладеної між Україною і росією, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з частиною 2 статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Отже, цією Угодою визначений стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії та заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Згідно зі статею 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Згідно з частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Тому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення».

Крім того, Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19.06.2023 року.

Згідно з частиною 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За нормами статті 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідач-1 безпідставно не зарахував періоди роботи позивача роботи з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998 до страхового стажу позивач.

Щодо доводів відповідача-1 у рішенні № 77 про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 27.10.1999 по 27.04.2000 до роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 1, оскільки наявна перерва в атестації робочого місця (первинна від 27.10.1994 № 385 та чергова від 28.04.2000 № 477), суд апеляційної інстанції зауважує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а зробила висновок, який у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковим для врахування під час розгляду аналогічних спорів, про те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи те, що відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивача з 27.10.1999 по 27.04.2000 року.

Зважаючи на те, що відповідачем-1 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 27.05.1992 по 20.08.1992, з 24.08.1992 по 02.03.1993, з 12.03.1993 по 01.03.1996, з 10.03.1996 по 11.09.1996 та з 24.09.1996 по 14.08.1998, а також до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивача з 27.10.1999 по 27.04.2000 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення № 77 та, як наслідок необхідності його скасування.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №280/9058/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва