Справа № 240/1754/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/1754/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.12.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.12.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій відповідача щодо непроведення їй перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, оскільки позивач є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.03.2025 через систему "Електронний суд" представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що чинною на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії нормою п. 2 статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII) право на пенсію може бути реалізовано на умовах частини 2 статті 27 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV). Однак, позивач заяви про перехід з пенсії, призначеної за частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV, на пенсію, призначену за частиною 2 цієї правової норми, до органу пенсійного фонду не подавав, правові підстави для виплати позивачу пенсії з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону №796-XII, відсутні.

Крім того, відповідач вказує, що з урахуванням підвищення на 12% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 №312 "Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян" розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.56 Закону №796-XII за період роботи на територіях радіоактивного забруднення та з урахуванням норм частини другої статті 27 Закону №1058-ІV, складе 168,00 грн. Зазначає, що проводити обчислення пенсії у такому порядку є недоцільним, оскільки призводить до зменшення розміру пенсійної виплати.

Також звертає увагу на недотримання позивачем форми звернення із заявою про перерахунок пенсії.

Представником відповідача 11.03.2025 року подано клопотання про залучення до участі у цій справі третьою особою, яка не заявляє самостіних вимог на предмет спору, Міністерства соціальної політики України. В обгрунтування цього клопотання представник відповідача зазначає, що у разі задоволення позову у справі, шо розглядається, реальне виконання судового рішення буде залежати від дій Мінсоцполітики, як органу, що забезпечує формування і реалізацію державної політики у сфері державного пенсійного забезпечення та є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду".

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

За змістом наведеної норми, залучення до участі в справі третіх осіб можливе у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Водночас, заявником не доведено, що рішення у цій справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Мінсоцполітики, а обов`язки Мінсоцполітики як головного розпорядника бюджетних коштів передбачені законом, а не судовим рішенням у конкретній справі.

З урахуванням предмета оскарження, характеру та суб`єктного складу спірних правовідносин, суд приходить висновку, що клопотання представника відповідача про залучення до участі в справі третьої особи є безпідставним та необґрунтованим, а тому у його задоволенні належить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 27.10.2005, термін дії довічно).

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 28.11.2024 року, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років відповідно до вимог п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, починаючи з 01.12.2024 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Докази надсилання позивачем цієї заяви територіальному пенсійному органу в матеріалах справи, що розглядається, відсутні.

Листом від 14.01.2025 відповідач надав відмову, посилаючись на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача за віком відповідно до п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ без застосування двоскладової формули, визначеної ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-ІV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з цього закону і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ .

Згідно із статтею 1 Закону № 796-ХІІ цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 56 Закону № 796-ХІІ передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Так, згідно з п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У зв`язку з набранням 11.10.2017 чинності Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною другою цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Суд звертає увагу, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії ІІІ (посвідчення № НОМЕР_2 , видане 10.10.1993), на неї поширюється дія статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

За наведених обставин, позивач має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, згідно з пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ.

Пенсія позивача призначена до внесення до закону змін, які передбачили дану умову (тобто до 11.10.2017), а попередня редакція вказаної статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини 2 статті 27 Закону №1058-IV. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення зазначених змін.

Оскільки у спірних правовідносинах пенсія позивачу не призначається вперше, а належить до перерахунку, то на неї не поширюється вказана умова.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача та, як наслідок, наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без застосування двоскладової формули, передбаченої ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 25.06.2024 у справі №300/3435/21 (стосується подібних правовідносин) та їх суд при розгляді цієї справи враховує відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Незастосування двоскладової процедури автоматично усуває й обмеження у 168,00грн, оскільки воно є невід`ємною частиною цієї процедури. Відтак, зазначення щодо відсутності цього обмеження у резолютивній частині рішення не є доцільним. При цьому суд зазначає, що пенсія позивачки повинна розраховуватись виключно за нормами п. 2 ст.56 Закону № 796-XII у редакції до 11.10.2017, яка не передбачає жодних обмежень, ідентичних тим, що вводяться двоскладовою процедурою.

Згідно з ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Так, з огляду на норми ч. 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ту обставину, що заяву позивача від 28.11.2024 року про перерахунок пенсії (за відсутності доказів її відправлення) прийнято територіальним пенсійним органом 14.01.2025 року, - пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.01.2025 року, а не з 01.12.2024 року, як просила позивач у позовній заяві.

Щодо посилання відповідача на неподання позивачем заяви про перерахунок пенсії за встановленою формою і порядком, суд зазначає, що "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 не встановлено імперативного припису щодо обов`язковості подання заяви лише через структурний підрозділ, натомість міститься норма лише про право особи подати заяву разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

З наявної у матеріалах справи квитанції вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Таким чином, беручи до уваги норми ч. 1 ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 2, 9, 49, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.01.2025 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська обл., м.Житомир, вул. Ольжича, 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

23.04.25