Справа № 380/989/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 квітня 2025 року ЛьвівСправа № 380/989/23 пров. № А/857/4057/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.
суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 380/989/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено.

За наслідками апеляційного перегляду судового рішення за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2024 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року скасовано, а справу № 380/989/23 направлено на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 380/989/23 без змін.

Після закінчення апеляційного розгляду справи позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яка зареєстрована судом 11 березня 2025 року. Вимогами заяви є стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із апеляційним переглядом судового рішення.

Надаючи правову оцінку поданій заяві, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Питання розподілу судових витрат, зумовлене зверненням позивача до суду касаційної інстанції за скасуванням неправомірної постанови суду апеляційної інстанції від 30 серпня 2023 року, при прийнятті постанови від 02 липня 2024 року Восьмим апеляційним адміністративним судом не вирішувалось.

Так, згідно з ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, не вирішені основним рішенням.

Водночас, додаткове судове рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення, не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до пункту в) частини четвертої статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений за подання касаційної скарги судовий збір, розмір якого є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у сумі 2684,00 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Слід зауважити, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат узгоджуються з нормами процесуального права та не суперечать інституту додаткового судового рішення.

Питання ухвалення судового рішення розглянуто судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України.

Керуючись статтями 252, 311, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн сплаченого судового збору.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний