Справа № 480/4537/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2025 року м. Суми Справа № 480/4537/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви та клопотання.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем було подано заяви із документами для призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою слугувала відсутність у позивача необхідного віку. Позивач вважає рішення неправомірним.
15.05.2023 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідачі про відкриття провадження у справі повідомлені належним чином, правом подання відзиву не скористалися. Тому суд, на підставі ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом обставини справи.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією у паспорті (а.с.26).
27.03.2023 позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.23).
В рішенні зазначено: страховий стаж позивача 33 років 8 місяців 4 дні; пільговий стаж за Списком № 2 - 14 років 4 місяці 20 днів (а.с.24).
На переконання позивача, йому протиправно не призначили пенсію. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо правомірності спірного рішення.
Судом встановлено, що відповідачем - ГУ ПФУ в Донецькій області, було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням позивачем необхідного 55-ти річного віку.
До вказаних висновків відповідач дійшов застосовуючи норму п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (вище по тексту і надалі - Список № 2), та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, відповідач вважає, що позивач має право на пенсію по досягненню 55 років, оскільки позивач має необхідний страховий стаж та пільговий по Списку № 2, що необхідно для призначення пенсії на пільгових умовах.
Натомість згідно з пунктом "б" ст.13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п. "б" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального та пільгового стажу роботи).
В той же час, діюча на час виникнення спірних правовідносин норма п.2 ч.2 ст.114 Закону про пенсійне страхування, встановлювала вік, з якого жінки мають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 - 55 років.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування в частині віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за списком № 2. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Таким чином, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 2 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування. Тому позивач має право виходу на пенсію саме з 27.03.2023 - з моменту звернення, по досягненню 50 років.
Таким чином, спірне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України. Оскільки приймаючи рішення відповідач керувався нормами Закону про пенсійне страхування, а не нормами Закону про пенсійне забезпечення, в редакції від 09.12.2012, а тому він застосував найменш сприятливий підхід до позивача.
2. Щодо способу захисту.
Судом встановлено, що документи про призначення пенсії були розглянути саме ГУ ПФУ в Донецькій області, а тому саме зазначеним суб`єктом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії, не було застосовано норми Закону про пенсійне страхування.
Отже, виключно вказане управління порушило право позивача на пенсійне забезпечення, тому саме ця особа є належним відповідачем за даним позовом.
Факт того, що пенсія виплачується за місцем проживання територіальним органом пенсійного фонду, не може бути підставою для зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію позивачу.
Суд звертає увагу позивача, що пенсія призначається особам за їх вибором у будь-якому територіальному органі пенсійного фонду, а отримується за місцем проживання.
Тому позивач, після призначення пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області, не позбавлений права отримувати її в ГУ ПФУ в Сумській області, а саме за місцем свого проживання.
Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Донецькій області не було прийнято рішення з урахуванням норм Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, тому підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію на даний час відсутні.
Відповідно до норми ч.1 ст.45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Враховуючи те, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.07.2020 (по досягненню 50 років), але із заявою про призначення такої пенсії звернувся 27.03.2023, саме з цієї дати йому повинна бути призначена пенсія.
На підставі вищевикладеного, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. Тому суд визнає протиправним і скасовує спірне рішення. Суд зобов`язує ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2023 про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ в Донецькій області, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення. Оскільки захисту судом підлягають лише порушені права позивача, то вказана вимога на даний момент не підлягає задоволенню. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
1. Судовий збір.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій області, то суд, на підставі ч.8 ст.139 КАС України, стягує на користь позивача з цієї особи судовий збір у повному обсязі в розмірі 1073,60 грн.
2. Правнича допомога
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.
Суд звертає увагу, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вказана правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 808/1849/18.
Крім того, у разі, якщо під час вирішення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною в адміністративній справі суб`єктом приватного права, за рахунок бюджетних асигнувань іншої сторони суб`єкта владних повноважень, суди доходять висновку про неспівмірність зазначеного у клопотанні розміру витрат на таку допомогу, то суди повинні на підставі аналізу поданих сторонами доказів, з урахуванням категорії складності та значення справи для сторін, самостійно визначити розмір судових витрат на правничу допомогу, який має бути відшкодований.
Вказана правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 160/6762/21.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договір від 21.04.2023 про надання професійної правничої допомоги № 01, укладеного між адвокатом Шевцовим П.В. та позивачем; акт від 11.05.2023 № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг по договору від 26.09.2023 № 01; розрахунок суми наданих послуг відповідно до договору; квитанцію від 21.04.2023 № 01 на суму 3000 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.07.2019 серії ПТ № 2987; оригінал ордеру від 11.05.2023 серії ВІ № 1143275 (а.с.42-49).
Суд враховує, що: дана справа є справою незначної складності і була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні); судові засідання у справі не проводились; представником позивача було складено обов`язковий процесуальний документ - позов. Крім того, суд враховує, що представником позивача було обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, в тому числі обрано неналежного відповідача, а також було подано значну кількість документів, частина яких безпосередньо не стосується предмету доказування по даній справі, тоді як основними документами для вирішення спору були спірне рішення та заява позивача про призначення пенсії. Також в даних правовідносинах наявна стала практика судів, в тому числі Верховного Суду, а строки розгляду справи пов`язані не зі складністю справи, а навантаженням судді справами та оголошенням сигналу "Повітряна тривога", інформацією про замінування суду.
Витрачений адвокатом час на складання адвокатського запиту протягом 1,5 години, як і складання позовної заяви протягом 6,5 год., на переконання суду, не є обґрунтованим. Складання адвокатом позову на 21 сторінці, як і складання 1 адвокатського запиту на 2 сторінках та одного запиту на 3 сторінках не було необхідним для надання позивачу якісної правничої допомоги. На переконання суду, позовна заява могла бути якісно складена адвокатом на 4 сторінках, а адвокатські запити на 1 сторінці. Крім того, ціна однієї години складання адвокатського запиту, на переконання суду, потребує менше зусиль, а ніж складання позову, натоміть у розрахунку суми наданих послуг відповідно до договору, ціна таких послуг аналогічна. Також у розрахунку зазначено тривалість складання позову протягом 6,5 год. за ціною 1200 грн та вартість таких послуг - 7200 грн. Крім того, тривалість складання адвокатського запиту протягом 1,5 год. за ціною 1200 грн та вартість таких послуг 800 грн. Отже, такі розрахунки виконані арифметично неправильно. Тим більш у розрахунку вказано про складання саме одного адвокатського запиту, а не 2, копії яких містяться в матеріалах справи.
Отже, беручи до уваги встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що розумно обґрунтованими і справедливими є витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. В іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу суд відмовляє.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відмовити.
6. В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн - відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 23.04.2025.

Суддя А.І. Сидорук