Справа № 480/8350/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2025 року Справа № 480/8350/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелета С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним наказу та скасування наказу,
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області , і просить суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря №1176 від 09.09.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря від 09.09.2024 №406 о/с «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області з 10.09.2024;
- стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 800 грн. 52 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення.
Свої вимоги мотивую тим, що ОСОБА_1 проходила службу на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області.
Наказом начальника ГУНП в Сумській області № 1176 від 09.09.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 №406 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З вказаними вище наказами позивачка ознайомлена 09.09.2024.
Позивачка вважає зазначені накази про застосування до неї дисциплінарного стягнення, а також про звільнення зі служби в поліції незаконними, такими, що ухвалені з порушенням порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а дисциплінарне провадження однобоким та упередженим, у зв`язку з чим оскаржувані накази підлягають скасуванню з одночасним поновленням позивачки на займаній раніше посаді.
Зазначає, що наказ про призначення службового розслідування від 28.08.2024 не містить відомостей про те, що будь-яка інформація надійшла зокрема і відносно ОСОБА_1 , або що наявна інформація про повідомлення їй про підозру тощо, а тому відповідачем не дотримано вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України в частині призначення службового розслідування.
Щодо змісту оскаржуваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення зазначає, що оскаржуваний наказ не містить відомостей коли саме мало місце дисциплінарне порушення; в чому конкретно полягає порушення.
Звертає увагу, що роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків та зазначити, коли саме вони мали місце, конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, при цьому оскаржуваний наказ не містить коли та якими саме конкретними діями було допущено порушення, не наведені конкретні факти допущеного позивачкою невиконання обов`язків, не зазначено, коли саме вони мали місце та відносно кого.
Щодо суті дисциплінарного проступку зазначає наступне. Однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте ці підстави не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського. Водночас вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/ дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.
Позиція щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення. Просить врахувати практику Верховного Суду, відповідно до якої суд зауважив, що кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Звертає увагу, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).
Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 допустила наступні порушення негідна поведінка, яка не відповідає високому званню поліцейського, вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, не стримуванні інших поліцейських від вчинення правопорушень, не інформуванні керівника про порушення вчинені іншими працівниками поліції, здійснені притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи, байдуже ставлячись до її прав і свобод, з метою штучного створення показників у роботі, що призвело до порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3, 6, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 2.1, 2.2, та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області».
При цьому, зазначені у наказі висновки ґрунтуються лише на повідомленні про підозру ОСОБА_1 , вина якої належними та допустимими доказами не підтверджена вироком суду за наслідками їх дослідження під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідач не обґрунтовує, яким чином ОСОБА_1 мала стримувати інших поліцейських від вчинення правопорушень, яких саме поліцейських, яких саме порушень, чим ці порушення встановлено, чи засудженого когось за ці порушення. Наказ не містить інформації, яку завідомо невинувату особу було притягнуто до кримінальної відповідальності, коли саме було притягнуто.
Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку складається дізнавачем за погодженням із прокурором у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 298-4 КПК України).
Відповідач не вказує, які саме обставини, що виправдовують підозрюваного виявлено не було, якого саме підозрюваного, яких конкретно обставин, що викривають виявлено не було, яким саме особами не забезпечено реалізацію прав і законних інтересів,яких саме прав тощо. Вказані у наказі формулювання носять загальний, абстрактний характер.
Факт вчинення позивачкою дисциплінарного проступку не підтверджується жодними належними та допустимим доказами. Більш того, жодних протиправних дій позивачкою і не вчинялось, що буде встановлено незалежним та безстороннім судом при розгляді кримінальної справи, в разі спрямування прокурором підозри до суду.
Щодо порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення зазначає, що відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини і докази та не встановивши належним чином наявність в діях позивачки дисциплінарного проступку та ступінь вини позивачки.
Враховуючи зазначене, просить суд скасувати спірні накази про звільнення позивача та поновити на посаді з 10.09.2024, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу .
Відповідач проти позову заперечує, у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
28.08.2024 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень ОСОБА_1 (старший дізнавач сектору дізнання Сумського РУП) - передбаченого ч. 2 ст. 372, ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України за вчинення умисних дій, які полягали у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією та незакінченому замаху на вчинення таких дій.
Окрім цього, інформація щодо повідомлення про підозри у вчинені кримінальних правопорушень поліцейським Сумського РУП надійшла до ГУНП з Сумської обласної прокуратури .
Наказом ГУНП в Сумській області від 28.08.2024 № 718 призначено службове розслідування та відсторонено поліцейських Сумського РУП, зокрема і ОСОБА_1 від роботи. Зазначений наказ доведено до відома ОСОБА_1 під підпис.
З урахуванням викладеного вище, зазначає, що позиція представника позивача про недотримання відповідачем Порядку проведення службових розслідувань у НПУ в частині порядку призначення службового розслідування є безпідставною.
30.08.2024 Зарічним районним судом м. Суми обрано запобіжний захід строком до 26.10.2024, а саме ОСОБА_1 у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 20 години до 08 годин наступного дня.
Відповідно до зібраної під час проведення службового розслідування інформації, в тому числі змісту повідомлень про підозру у вчиненні злочину поліцейських, в т.і. і позивача, та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що посадові особи з метою штучного створення своїх показників у роботі та створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП вчинили протиправні дії.
Під час проведення службового розслідування у відповідності до статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарною комісією надано право на захист поліцейським, відносно яких проводиться службове розслідування, зокрема запропоновано надати письмові пояснення щодо обставин зазначених вище подій та докази правомірності своїх дій.
ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень в рамках проведення службового розслідування, скориставшись правом, передбаченим положеннями ст. 63 Конституції України.
Дисциплінарною комісією також враховувалися повідомлення в соціальних мережх щодо дій працівників правоохоронних органів, дії, в т.ч. і позивача, суспільний резонанс та які, у свою чергу, залишили негативні коментарі, що підривають авторитет Національної поліції України .
Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані матеріали службового розслідування у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, у межах наданих повноважень, дисциплінарна комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила дисциплінарні проступки, що виразились у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, а також у вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс.
ОСОБА_1 обіймала посаду старшого дізнавача в Сумському РУП, має спеціальне звання поліції та здійснювала функції представника влади, у зв`язку з чим зобов`язані беззаперечно дотримуватися чинного законодавства та певних правил поведінки як на службі, так і у побуті але допустила поведінку, яка не відповідає високому званню поліцейського, як того вимагає Присяга працівника поліції, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію».
За результатом службового розслідування у діях ОСОБА_1 встановлено склад дисциплінарного проступку, який що виразився у негідній поведінці, яка не відповідає високому званню поліцейського, вчиненні дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, не стримуванні інших поліцейських від вчинення правопорушень, не інформуванні керівника про порушення вчинені іншими працівниками поліції, здійснені притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи, байдуже ставлячись до її прав і свобод, з метою штучного створення показників у роботі.
Щодо розмежування кримінальної та дисциплінарної відповідальності, а також щодо вчинення дій, що можуть зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс, зазначає, що відповідно до оскаржуваного наказу ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 у діях ОСОБА_1 було встановлено ряд порушень, які у своїй сукупності утворюють склад дисциплінарного проступку з посиланнями на відповідні норми чинного законодавства. Разом з тим, така оцінка пов`язана із діями, які були виявлені у тому числі і під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження, та які свідчать про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, незалежно від настання/ненастання кримінальної відповідальності за такі дії.
Звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Під час розгляду справи просить врахувати практику Верховного Суду у подібних справах, які є подібними до даної справи за суб`єктним складом учасників відносин, змістом позовних вимог, фактичними обставинами та однаковим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин. Також, звертає увагу, що в адміністративному позові представник позивачки в обґрунтування позовних вимог безпідставно посилається на практику Верховного суду, оскільки відмінні предмет спору, характер спірних правовідносин та різне нормативно-правове врегулювання спірних правовідносин, у зв`язку із чим зазначені справи не є подібними.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначає про правомірність прийнятого наказу та звільнення позивача з посади, та підтвердження матеріалами службового розслідування виявлені порушення.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень п. 1, п. 2 розділу II Порядку № 893 наказом ГУНП в Сумській області від 28.08.2024 № 718 призначено службове розслідування та відсторонено поліцейських Сумського РУП, зокрема і позивача ОСОБА_1 від виконання обов`язків.
Зазначений наказ доведено до відома ОСОБА_1 під підпис, що підтверджується матеріалами справи (а.с.75).
Під час проведення службового розслідування комісією встановлено наступні обставини, про що зазначено у висновку службового розслідування, затвердженого 06.09.2024 (а.с. 46-64).
28.08.2024 шести поліцейським Сумського РУП вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень:
- ОСОБА_9 (старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенцїї Сумського РУП) - передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності;
- ОСОБА_8 (дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенцїї Сумського РУП ) - передбаченого ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності та передбаченого ч. З ст. 15, ч. ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання та пособництва у сприянні притягнення невинуватої особи до кримінальної відповідальності, проте не були доведені до кінця;
- ОСОБА_10 (поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенцїї Сумського РУП) - передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом пособництва у сприянні притягнення завідомо невинуватого особи до кримінальної відповідальності;
- ОСОБА_11 (поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Сумського РУП) - передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом підбурювання до притягнення завідомо невинуватого особи до кримінальної відповідальності;
- ОСОБА_12 (дізнавач сектору дізнання Сумського РУП) - передбаченого ч. 2 ст. 372, ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України за вчинення умисних дій, які полягали у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією;
- ОСОБА_1 (старший дізнавач сектору дізнання Сумського РУП) - передбаченого ч. 2 ст. 372, ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України за вчинення умисних дій, які полягали у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією та незакінченому замаху на вчинення таких дій.
Окрім цього, інформація щодо повідомлення про підозри у вчинені кримінальних правопорушень поліцейським Сумського РУП надійшла до ГУНП з Сумської обласної прокуратури (вих.№ 31-832ВИХ - 24 від 28.08.2024).
30.08.2024 Зарічним районним судом м. Суми за клопотанням слідчого в кримінальному провадженні п`ятьом з вказаних поліцейських Сумського РУП обрано запобіжний захід строком до 26.10.2024, а саме ОСОБА_1 у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 20 години до 08 годин наступного дня.
Як зазначено у висновку службового розслідування, відповідно до зібраної під час проведення службового розслідування інформації, в тому числі змісту повідомлень про підозру у вчиненні злочину вказаних вище поліцейських та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що ОСОБА_11 , як посадова особа, до кола повноважень якої не входить проведення досудового розслідування та притягнення осіб до кримінальної відповідальності, з метою штучного створення своїх показників у роботі та створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП, підбурив також до вчинення злочину ОСОБА_1 .
Як зазначено у висновку службового розслідування, ОСОБА_1 , в присутності ОСОБА_11 провела слідчий експеримент у вказаному кримінальному провадженні з вищевказаними особами, під час якого нібито зафіксовано обставини кримінального правопорушення.
У подальшому 18.06.2024 ОСОБА_1 , чітко усвідомлюючи, що ОСОБА_3 не вчиняв кримінального правопорушення, не причетний до жодних протиправних дій, у приміщенні Сумського РУП за адресою: м. Суми вул. Металургів, 17, склала, підписала і вручила останньому у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, чим здійснила його притягнення до кримінальної відповідальності.
19.06.2024 ОСОБА_1 склала і підписала обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та разом з матеріалами провадження передала прокурору для погодження направлення до суду. Прокурором окружної прокуратури міста Суми, вказаний обвинувальний акт, цього ж дня направлений на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми
Окрім цього, у період часу до 11.07.2024 до ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_8 , з проханням допомогти у штучному створенні її показників у роботі для створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП. На вказане прохання ОСОБА_11 погодився та повідомив, що може для цього залучити підставних осіб для імітації вчинення злочину, а також повідомив, що досудове розслідування у з імітованому кримінальному провадженні може провести ОСОБА_1 .
З даною метою, ОСОБА_11 у період часу до 11.07.2024 залучив підставних осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та невстановлену особу для імітації вчинення злочину проти життя і здоров`я особи, а саме: нанесення легких тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 провели інструктаж щодо поведінки під час проведення слідчих дій з ОСОБА_6 , яку наділили роллю потерпілої від злочину, ОСОБА_5 , наділеного роллю особи, яка вчинила злочин, та невстановленої особи, наділеного роллю свідка.
В подальшому ОСОБА_8 підбурила ОСОБА_1 до штучного створення своїх показників у роботі, яка провела допит ОСОБА_6 в якості потерпілої.
Такі ж дії ОСОБА_8 також вчинила спільно з ОСОБА_9 в червні 2024 року. Так, останні, пообіцявши грошову винагороду, залучили підставних осіб ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та невстановлену особу для імітації нанесення легких тілесних ушкоджень, провели останнім інструктаж щодо поведінки під час проведення слідчих дій, в ході якого ОСОБА_15 визначили потерпілим, ОСОБА_7 - злочинцем та невстановлену особу - свідком вчинення злочину.
У подальшому, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 підбурили до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи ОСОБА_1 , яка у вказаному кримінальному провадженні, в присутності останніх провела слідчі дії з ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та невстановленою особою, під час яких нібито зафіксовані обставини кримінального правопорушення.
Як зазначено у висновку службового розслідування, 28.06.2024 ОСОБА_1 чітко усвідомлюючи, що ОСОБА_7 не вчиняв кримінального правопорушення, не причетний до жодних протиправних дій, у приміщенні Сумського РУП за адресою: м. Суми вул. Металургів, 17, склала, підписала і вручила останньому повідомлення про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, здійснивши його притягнення до кримінальної відповідальності.
Зазначені в протоколі допитів обставини ОСОБА_5 та ОСОБА_16 підтвердили також під час опитування в ході проведення службового розслідування.
В свою чергу, під час допиту ОСОБА_7 зазначив, що на прохання ОСОБА_18 в липні 2024 за попереднім інструктажем останнього, приймав участь в якості особи, яка скоїла злочин, в постановці нанесення легких тілесних ушкоджень, яких насправді нікому не наносили, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 200 грн.
Також, ОСОБА_11 повідомив, що 11.07.2024 до нього звернулась ОСОБА_8 з проханням допомогти їй виявити кримінальне правопорушення, оскільки вона не мала інформації на його розкриття. На прохання останньої він запропонував з метою отримання інформації відвідати осіб схильних до вчинення кримінальних правопорушень та які перебувають на обліку, зокрема ОСОБА_21 , який раніше вчиняв конфлікти з співмешканкою. Під час візиту до останнього їм стало відомо, що напередодні ОСОБА_5 під час чергового конфлікту спричинив тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_6 . Про вказану подію ОСОБА_8 повідомила на спеціальну лінію «102». В подальшому за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження. ОСОБА_11 зазначив, що він особисто обіцяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оплатити проїзд до суду та до слідчого та з даного приводу вони повинні звертатись до ОСОБА_8 . В подальшому остання супроводжувала вказане кримінальне провадження, досудове розслідування якого проводила ОСОБА_1 .
Щодо обставин виявлення нею кримінального правопорушення пояснила, що під час здійснення перевірки піднаглядового ОСОБА_5 до неї з приводу побиття звернулась співмешканка останнього ОСОБА_6 . Під час початкового збору матеріалів нею оформлено заяву та пояснення ОСОБА_6 та опитано ОСОБА_5 , який визнавав свою провину. Дій, направлених на штучне нарощування показників своєї роботи не вчиняла, ОСОБА_1 до штучного створення доказів у кримінальному провадженні та притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб не підбурювала.
Окрім цього, під час допиту ОСОБА_8 надала покази про те, що їй було відомо про дії ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_1 щодо нарощування показників службової діяльності шляхом створення штучних злочинів до яких залучають осіб які ведуть асоціальний спосіб життя та розподіляють між ними ролі.
Як зазначено у висновку службового розслідування, під час проведення службового розслідування у відповідності до статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарною комісією надано право на захист поліцейським, відносно яких проводиться службове розслідування, зокрема запропоновано надати письмові пояснення щодо обставин зазначених вище подій та докази правомірності своїх дій.
ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень в рамках проведення службового розслідування, скориставшись правом, передбаченим положеннями ст. 63 Конституції України (а.с.76).
Як зазначено у висновку службового розслідування, дисциплінарною комісією враховано, що 28.08.2024, 29.08.2024 в соціальної мережі Фейсбук викладено дві критичні публікації відносно зазначеної події та наявність повідомлення про підозру 6 співробітникам поліції Сумського РУП за штучне завищення показників у роботі із залученням підставних осіб, які серед користувачів та підписників викликали суспільний резонанс та які, у свою чергу, залишили негативні коментарі, що підривають авторитет Національної поліції України (рапорти члена дисциплінарної комісії від 30.08.2024).
Наказом ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, яке реалізовано наказом ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 № 406о/с.
Позивач не погодилася із прийнятими наказами від 09.09.2024 , у зв`язку із чим звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини склалися у зв`язку із звільненням поліцейського зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) через реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.
За приписами частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до частини першої, другої статті 19 вказаного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом НПУ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту НПУ закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарним проступком у силу положень статті 12 Дисциплінарного статуту НПУ визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ).
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частини друга статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ).
В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати насамперед склад дисциплінарного проступку в його діях, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.
У постанові від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20 Верховний Суд наголошував, що правова оцінка правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на такому: (1) чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; (2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; (3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; (4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово вказував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Розділом 2 посадової інструкції дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області визначено завдання та обов`язки позивача.
Враховуючи вимоги до поліцейського, визначені Законом № 580-VIII, Дисциплінарним статутом та функціональні обов`язки, покладені саме на позивача, суд погоджується із висновком відповідача щодо порушення позивачем пунктів 1 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до частин першої - третьої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Суд зазначає, що вчинені позивачем дії є грубим дисциплінарним проступком, який має дискредитуючий характер та підриває авторитет Національної поліції України, що несумісне з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2024 року по справі №600/5128/23-а адміністративне провадження № К/990/6868/24, яка враховується судом під час розгляду даної справи, було наголошено наступне.
Державний орган, де проходить службу позивач, обмежився виключно застосуванням дисциплінарних стягнень до поліцейських, а розгляд матеріалів протиправної поведінки перебувають на розгляді у правоохоронному органі.
Враховуючи, що на момент розгляду справи досудове розслідування триває, відсутні підстави стверджувати, що позивач дотримувалася етичних, правових, службово-дисциплінарних норм поведінки поліцейського та її дії не нашкодили авторитету Національної поліції України.
Професійна честь та гідність кожного працівника поліції - це одночасно й моральний вигляд усього особового складу органів та підрозділів Національної поліції України. По вчинкам окремого працівника поліції, по його морально-професійним якостям громадяни визначають роботу всього органу. Будь-яка негативна інформація щодо поведінки працівника поліції може вплинути на авторитет всього органу.
Вступаючи на службу до правоохоронних органів, особа має розуміти всю відповідальність, яка покладається на неї у зв`язку з її професійною діяльністю, додержуватись принципів професійної моралі, професійної честі та гідності, адже це є невід`ємними елементами гідного у своїй справі, дисциплінованого поліцейського. Особа, дії якої стали підставою для службового розслідування та як наслідок для передання інформації до правоохоронних органів із відкриттям кримінального провадження, не відповідає високим вимогам та стандартам, які висуває законодавець до працівника поліції.
Верховний Суд наголошує, що позивач спільно із іншими поліцейськими вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, які у подальшому були направлені на розгляд до місцевого суду та призвели до притягнення до відповідальності невинуватої особи. Окрім того, даний дисциплінарний проступок був вчинений в період дії воєнного стану, що свідчить про дискредитуючий характер поведінки позивача, що значно підриває авторитет Національної поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Враховуючи викладене, судом встановлено про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача.
Абзацами 2, 3, 4 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків.
Відповідно до абзаців 2, 4 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки керівник органу (підрозділу) поліції повинен відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; заохочувати етичну поведінку.
Із вказаних правових норм вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Окрім того, в даному випадку позивач займав посаду начальника сектору відділу поліції і зобов`язаний був своєю поведінкою показувати приклад, заохочувати етичну поведінку підлеглих.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд зазначає, що матеріалами справи та висновком службового розслідування підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який відображено в службовому розслідуванні.
У вказаному кримінальному провадженні позивач є підозрюваним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України.
Інформація щодо проведених обшуків та вручення підозри у вчинені кримінальних правопорушень шести поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області набула широкого розголосу у мережі «Інтернет», що свідчить про дискредитацію в очах суспільства правоохоронного органу. Згідно зі статтею 1 Закону № 580-VIII саме на Національну поліцію України покладено обов`язок служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19.
Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, враховуючи висвітлення даної події в мережі «Інтернет», порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.
У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що після проведеного 28.08.202 працівниками четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з працівниками УСБУ в Сумській області у приміщенні Сумського РУП ГУНП в Сумській області, позивачу 28.08.2024 вручена підозра.
Крім того, 30.08.2024 ухвалою Зарічного районного суду м.Суми було постановлено обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із зазначенням в мотивувальній частині ухвали про те, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів , неправомірних дій в період воєнного стану в межах кримінального провадження за фактом здійснення дії щодо притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності та замаху на вчинення таких дій, що спростовує твердження позивача про необізнаність із вчиненими порушеннями. Така обставина беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.
Суд враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 420/9503/22.
37.1. Так, у справах №240/2677/20, 420/2583/19 Верховний Суд зауважив, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер .
37.2. Що стосується висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№520/1795/19 та 260/1/19, то у цих справах Суд указав, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції Отже, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Верховний Суд у постанові від 15.08.2024 справа №420/5700/23 зазначає наступне. «Сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання хабаря та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме ОСОБА_1 свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580-VIII».
Враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.
Відсутність вироку суду про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.
Так, Верховний Суд у постанові від 15.09.2024 по справі № 420/5700/23 вкотре наголошує, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі №420/241/20.
З урахуванням викладеного, враховуючи зазначену практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази ГУНП в Сумській області є такими, що не підлягають скасуванню, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади є співмірним, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним наказу начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря №1176 від 09.09.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; від 09.09.2024 №406 о/с «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області з 10.09.2024; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку 800 грн. 52 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення - відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета