Справа № 160/30929/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30929/24
(суддя Врона О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернівецької митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 160/30929/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» 20 листопада 2024 року звернулось до суду з позовом до Чернівецької митниці згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №UA408000/2024/000509/2 від 10.10.2024 р. про коригування митної вартості товарів за ВМД 24UA41U8.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару, тому відповідач протиправно прийняв рішення про визначення митної вартості товарів за другорядним методом визначення митної вартості 2-ґ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що при розгляді справи митницею не було доведено правомірність оскарженого рішення.

Декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту. Відповідач необґрунтовано витребував у позивача додаткові документи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає що, не погоджується з рішенням суду першої інстанції «вважає його необґрунтованим і таким, що прийняте всупереч повному та всеосяжному з`ясуванню всіх обставин справи».

Посилається на те, що судом першої інстанції «неправильно застосовано норми матеріального права, не всебічно досліджені докази та не проаналізовано обґрунтованість сумнівів митниці», тому «митниця наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» (Покупець) і TRIANGLE TYRE CO. LTD, Китайська Народна Республіка (Продавець) 03.07.2023 був укладений контракт №TRI-0307, предметом якого є поставка на умовах FOB Qingdao, Китай (відповідно до Інкотермс 2010) шини вантажні, що іменуються «товар», в асортименті та кількостях, зазначених у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту.

На виконання вказаного контракту та укладених до нього Специфікацій №№10,11 на митну територію України був завезений товар шини у кількості 508 шт. на суму 34911,72 доларів США.

З метою здійснення митного контролю 29.04.2024 позивач надав Чернівецькій митниці декларацію 24UA41U8, в якій визначив митну вартість товарів за основним методом.

На підтвердження митної вартості товарів до митного органу було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № 1-3/2962-1 від 11.07.2024 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 1-3/2962-1 від 11.07.2024 року; коносамент (Bill of lading) №242030602 від 19.07.2024; коносамент (Bill of lading) № ZH240700136 від 19.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №9407 від 03.10.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) №1-3/2962-1 від 11.07.2024 року; специфікація №3/5 від 11.07.2024; банківський платіжний документ №164 від 17.04.2024; банківський платіжний документ №166 від 21.05.2024; банківський платіжний документ №183 від 11.09.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1054 від 25.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №25.09/24-25 від 25.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №22.04/24-25 від 22.04.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №TRI0307 від 03.07.2023 року; додаткова угода №1107 від 11.07.2024; специфікація №10 від 09.04.2024; специфікація №11 від 05.06.2024; договір про надання послуг митного брокера №0101/23 від 01.01.2023 року; договір (контракт) про перевезення №01039-30 від 01.03.2019 року; комерційна пропозиція №1224200 від 09.04.2024; копія митної декларації країни відправлення №00205417 від 11.07.2024 року.

10.10.2024 від Чернівецької митниці позивачем отримано повідомлення, в якому позивачу було запропоновано надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, а в разі їх відсутності: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь листом №10/10-2024-2 від 10.10.2024 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» повідомило, що надало всі наявні документи і інші додаткові документи надані не будуть. Товариство просило завершити митне оформлення товарів за ч.1 ст.57 Митного кодексу України.

10.04.2024 Чернівецькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000509/2.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з оскарженим рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття є те, що відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку про те, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності (а.с. 150).

Проте, як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, зі змісту доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару та які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вони не містять жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів.

Водночас суд першої інстанції надаючи оцінку доводам відповідача про ненадання декларантом відомостей щодо включення вартості пакування та маркування, яка є складовою митної вартості товару, відсутності доказів оплати товару правильно зазначив, що за контрактом №TRI0307 від 03.07.2023 не передбачено відокремлення вартості пакування та маркування від загальної вартості предмету контракту, а тому вартість пакування та маркування входить до загальної вартості товару, що декларується. Крім того, з урахуванням положень ст.53 МК України, декларант на момент митного оформлення товару не був зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Щодо доводів про відсутність відомостей про вартість експедиторської винагороди і експедиторського обслуговування за межами України враховуючи те, що в п. 1 укладеного зовнішньоекономічного контракту №ТRI-0307 умови поставки товару визначені як FOB Qingdao.

Суд першої інстанції правильно врахував те, що позивачем до митного оформлення було надано довідку перевізника ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» №25.09/24-25 від 25.09.2024 згідно з якою: морський фрахт за межами митної території України: Циндао, Китай Констанца, Румунія для ТОВ «ТД «АЛЬФАТЕХ», м. Дніпро в 1*40HC контейнер №TGHU9689407 складає 294606,42 грн без ПДВ.

Навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (Констанца, Румунія) - 16860,07 грн без ПДВ.

Оформлення ВМД (за межами митної території України) - 6206,16 грн без ПДВ.

Плата за обробку контейнера, оформлення документації (за межами митної території України) 4137,44 грн. без ПДВ.

Експедиторська винагорода (на території України) -4137,44 грн., включаючи ПДВ 20%.

Міжнародне автоперевезення за межами території України: Костанца, Румунія п.п. Порубне, Україна -53786,72 грн. без ПДВ.

Міжнародне автоперевезення по території України: п.п. Порубне, Україна Підгороднє, Україна -66199,04 грн. без ПДВ.

Транспортно-експедиторське обслуговування на території України -8274,88 грн., включаючи ПДВ 20%.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надання транспортно-експедиторських послуг і їх оплата врегульовані договором №01039-30 від 01.03.2019 року про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів і стосуються лише сторін цього договору. Втручання митного органу у приватно-правові відносини сторін договору є виходом за межі повноважень митного органу.

Крім того, суд першої інстанції вирішуючи спірні правовідносин обґрунтовано звернув увагу на те, що митним органом не зазначено конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви у документах, неточності або помилки, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів.

При цьому контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Отже, під час судового розгляду митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. Відповідачем не спростовано, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Позивач надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни заявленого до декларування товару по спірному рішенню і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості товару та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що митний орган не довів наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що свідчить про відсутність підстав передбачених ч.2 ст.53 Митного кодексу України для витребування додаткових документів у декларанта.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, або підстав вважати що вони містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки.

Поданих позивачем документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Також, слід зазначити, що митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів не дотримався вимог, які зазначені вище, тому оскаржуване рішення митниці не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскарженого рішення відповідача про коригування митної вартості товару.

У відповідності з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Відносно доводів відповідача щодо «правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача» колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи позивача та відповідача, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням відповідачем в апеляційній скарзі немає, а всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновки суду викладені в оскарженому рішенні.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, так як суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №160/30929/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва