Справа № ЗД/460/7/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
22 квітня 2025 року м. Рівне №ЗД/460/7/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Заява обґрунтована тим, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2025 №01/893 заявнику відмовлено у наданні відстрочки. Як підставу для відмови зазначено те, що з поданих документів не вбачається факту самостійного виховання та утримання дитини. Зазначене рішення суперечить фактичним обставинам, адже ОСОБА_1 дійсно проживає з дитиною, самостійно її утримує та доглядає, що підтверджується відповідними доказами, які будуть надані разом із адміністративним позовом. Крім того, 18.04.2025 ОСОБА_1 отримав повістку від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено обов`язок з`явитися 23.04.2025 о 9:00 годині. Покликаючись до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зазначив, що особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. Відтак, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
З огляду на наведене, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
Заява про забезпечення позову відповідає вимогам статті 152 КАС України та розглянута судом в порядку ст. 154 КАС України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Зі змісту заяви про забезпечення позову та наданих доказів суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Оржів, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджується повідомленням від 11.04.2025 №01/893.

ОСОБА_1 отримав повістку від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено обов`язок з`явитися 23.04.2025 о 9:00 годині.

За таких фактичних обставин ОСОБА_1 просить суд застосувати заходи забезпечення позову.

Суд зауважує, що забезпечення позову - це надання заявнику (позивачу) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 в справі № 826/14951/18).

Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зауважує, що позивач жодним чином не обґрунтував свої доводи та не підтвердив належними й допустимими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що їх захист та відновлення стане неможливим у майбутньому.

ОСОБА_1 зазначив, що він має намір звернутися до суду із позовом про скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2025 №01/893.

Натомість в поданій заяві він просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією.

Наведене дає суду підстави вважати неспівмірними запропоновані заходи забезпечення позову із предметом позову, з яким заявник має намір звернутися до суду. Отже такі заходи неспроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, при цьому вони зумовлюють правові наслідки у вигляді втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо здійснення заходів мобілізації в умовах воєнного стану, що суперечить принципам та завданню правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом:

5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

10) зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Більше того, суд звертає увагу на те, що заявник не навів достатніх аргументів існування ризиків настання для нього негативних наслідків в результаті невжиття судом запропонованих заходів забезпечення позову.

З огляду на недоведеність позивачем існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі у сфері публічно-правових відносин, а також неспівмірність запропонованих заявником заходів з предметом судового спору, суд вважає відсутніми визначені законом підстави для забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-151, 154, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 22 квітня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко