Справа № 243/2402/25
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єд.унік.№243/2402/25
Провадження№2-а/243/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю секретаря Зубкова В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Нікітін В.В., з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 09 липня 2024 року в м. Чернівці начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , виніс постанову № 2804 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на нього штраф у сумі 17000 гривень. Вказана постанова містить не достовірну інформацію. Як зазначено в Постанові № 2804 від 09.07.2024 року, що « ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю військово-облікового документа, 30.06.2024 року о 01 год. 17 хв. був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації … У зв`язку з чим уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол серії ЧРТЦК № 585 від 30.06.2024 …» Вказаний протокол на, який посилаються в постанові не має дату коли він складений, чим не відповідає Додатку 1 до Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (пункт 2 розділу І). Однак біля підпису особи яка притягається до адміністративної відповідальності вказана дата 29.06.2024 року. Тобто інформація вказана в протоколі серії ЧРТЦК № 585 та в постанові № 2804 не відповідає дійсності.

Крім того, він під час перевірки документів пред`явив поліцейським та представникам ТЦК та СП як військово-обліковий документ, так і паспорт громадянина України. Саме завдяки цьому особу позивача було встановлено і в протокол внесені всі його дані: П.І.Б., дата народження, дані паспорта, РНОКПП та інші відомості. До постанови навіть долучена копія паспорта, про що зазначено у самої постанові. Також, відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП: Положення статей 210, 210- 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та долученим до Постанови Витягом Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР), тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 встановив особу позивача та отримав відповідну інформацію відносно нього з ЄДРПВР. Облікові його дані уточнені вчасно відповідно до вимог законодавства, що підтверджується військово-обліковим документом та Витягом з ЄДРПВР. Таким чином, під час перевірки документів після встановлення особи позивача по його паспорту та військово-обліковому документу у представників ІНФОРМАЦІЯ_2 була також можливість перевірити всю необхідну інформацію в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "Оберіг") чим вони і скористались, що підтверджується долученим до Постанови витягом з ЄДРПВР. Отже, він не порушував мобілізаційне законодавство і не було підстав для притягнення його до відповідальності, в т.ч. з урахуванням примітки до ст. 210 КУпАП. Крім того, протоколу серії ЧРТЦК № 585 долучено лише копію паспорту громадянина України, більше ні яких доказів до протоколу не долучено. На підставі викладеного постанова № 2804 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на нього штраф у сумі 17000 гривень, не може вважатися законною, та підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 2804 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , про накладення відносно нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позивач та представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, представником позивача надано суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022 визначено оголосити та провести загальну мобілізацію, в тому числі і на території Чернівецької області, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань. В подальшому, відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» строк проведення загальної мобілізації було продовжено строком на 90 діб (станом на момент розгляду справи). Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

ОСОБА_1 , громадян України, чоловічої статі віком від 18 до 60 років, 30.06.2024 р. (під час дії воєнного стану), перебуваючи в м. Чернівці не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу посадової особи поліції. Відповідно рапорту поліції був запрошений до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації , де в подальшому не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника Чернівецького РТЦКта СП. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вищевказані порушення призвели до порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особовий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Обставини правопорушення зафіксовані Рапортом посадової особи поліції від 30.06.2024 та Протоколом ЧРТЦК №585, що свідчить про відсутність при собі ВОД, який зазначено в ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того, доказів в обґрунтування правомірності своїх дій ОСОБА_1 не надано. З огляду на зазначене вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини.

29 червня 2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол серія ЧРТЦК № 585 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що 30.06.2024 о 01 год. 17 хв в приміщенні Чернівецького обласного мобілізаційного центру встановлено факт порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним під час дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_5 чим порушив ч. 6 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно рапорту від 30.06.2024 року інспектор СРПП ВП № 6 м. Новоселиця РУП ГУНП в Чернівецькій області ст. лейтенант поліції Герасин В. доповів, що надійшло звернення на 102 від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя м. Слов`янськ Донецької області, згідно постанови 560 КМУ гр. ОСОБА_1 запрошено для здійснення перевірки військового облікових документів (при собі військових облікових документів не мав).

09 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2804 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Згідно постанови ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю військо-облікового документа, 30.06.2024 о 01 год. 17 хв. був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по вул. Головній, 129 в м. Чернівці для складання адміністративного протоколу. У зв`язку з чим уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_7 складено протокол серії ЧРТЦК № 585 від 30.06.2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка порушення вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення є в особливий період.

Також позивачем долучено до позовної заяви копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в п. 13 відмітки про військовий облік зазначено: взято на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 04.06.2008 року; взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_9 02.09.2024 року.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/014393016 від 28.11.2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований з 08.10.2014 р. по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з п. 49 вищевказаного Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», є чинним та не потребує обов`язкової заміни у разі (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа (п. 55 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560 від 16.05.2024).

Відповідно до пункту 9 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 16.05.2024, військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Отже, як встановлено з матеріалів справи, у позивача наявний військово-обліковий документ в паперовій формі.

Слід також зазначити, що відповідно до Закону України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року, який набув чинності 19 травня 2024 року статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Згідно ч. 1, п. 3, 5 ч. 2, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру). Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Держатель Реєстру організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри»; надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру.

Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, що також підтверджується долученою відповідачем до відзиву карткою, де зазначено, що ОСОБА_1 взятий на облік 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_10 (Слов`янськ) 29.07.2009 року.

Таким чином, під час перевірки документів після встановлення особи позивача за його паспортом (військово-обліковим документом) у представника відповідача була також можливість перевірити всю необхідну інформацію в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За таких обставин справи позивач не порушував мобілізаційне законодавство і не було підстав для притягнення його до відповідальності, в т.ч. з урахуванням примітки до ст. 210 КУпАП.

Крім того, відповідно до Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 06.08.2024 № 532, уповноважені представники ТЦК та СП під час перевірки військово-облікових документів, фіксування порушень, мають застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації. Під час здійснення фото- та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки уповноваженими представниками військово-облікових документів портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях або іншим способом, який забезпечує відеозйомку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому, в протоколі серії ЧРТЦК № 585 про адміністративне правопорушення від 29.06.2024 року, та в оскаржуваній постанові № 2804 за справою про адміністративне правопорушення від 09.07.2024 року відсутні посилання на фото- та відеофаксацію вчинення порушення ОСОБА_1 .

В ході розгляду даної справи, відповідачем не спростовано обставин справи, та не надано відповідного відеозапису порушення, хоча уповноважений представник ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язані здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Також, суд звертає увагу на те, що в постанові № 2804 зазначена дата складання протоколу відносно ОСОБА_1 - 30.06.2024 р., тоді як в самому протоколі біля підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказана дата - 29.06.2024 року, що ставить під сумнів сам факт вчинення правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, всупереч обов`язку доказування, представником ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у протоколі й в оспорюваній постанові, та не підтверджується жодними іншими доказами.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Крім того, із матеріалів даної справи не вбачається, що відповідач вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України, в тому числі на отримання правової допомоги, тобто було порушено його право на захист.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

З урахуванням наведеного суд встановив, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з вимогами п.п. 1-5 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо вимоги поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки про винесення постанови № 2804 про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення дізнався лише 19.03.2025 року, після отримання зазначеної постанови на адвокатський запит.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає можливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 293, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову № 2804 від 09 липня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , про накладення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: 58002, м. Чернівці, Театральна площа, 6, ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко