Справа № 200/923/25
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року Справа№200/923/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - Відповідач 1), Військової частини НОМЕР_4 (далі - Відповідач 2), в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2024 грошове забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , який рахується безвісти зниклим;

зобов`язати військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_4 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , який продовжує навчання, з 01.09.2024 року грошове забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 30 листопада 2016 року №884 та постанови Кабінету Міністрів "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168.

Позивачем було надано квитанцію № 0559-9605-0131-7634 від 03.02.2025 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що він є сином солдата ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 01.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, військовослужбовця 2 мотопіхотного відділення З мотопіхотного взводу З мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 , який 10.09.2022 зник безвісти під час активної фази ведення бойових дій на околицях АДРЕСА_4 під час виконання завдань здійснення заходів із забезпечення національної безпеки.

У зв`язку із зарахуванням Позивача на навчання до Київського національного університету культури і мистецтв, 24 вересня 2024 року через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся щодо нарахування та виплати йому відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (зі змінами), грошове забезпечення, включаючи додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (зі змінами), а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань за 2024 рік, належні його батьку солдату ОСОБА_2 військовослужбовця 2 мотопіхотного відділення З мотопіхотного взводу З мотопіхотної роти військової частин НОМЕР_4 .

Відповідачі з невідомих причин не здійснили нарахування та виплату з 01.09.2024 передбаченої законодавством грошового забезпечення зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання.

18.11.2024 року Позивач особисто звернувся із заявою щодо виплати йому належного грошового забезпечення його батька. Зазначає, що Позивачу з 10.09.2022 року до настання його повноліття військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_4 здійснювала нарахування та виплату належного грошового забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 .

Військова частина НОМЕР_4 листами від 18.12.2024 № 9552 та від 22.12.2024 № 9652 повідомила, що виплата солдата ОСОБА_2 буде поновлена після надання документального підтвердження перебування Позивача на утриманні (наприклад) виконавчий лист про утримання аліментів, постанова про стягнення аліментів тощо.

Позивач вважає таку бездіяльність Відповідача 1 та Відповідача 2 протиправною, яка порушує його право на отримання відповідних коштів, у зв`язку із чим звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Представником Відповідача 1 було надано відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зокрема зазначив, що сумнівними є твердження Позивача про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , адже зазначена військова частина організаційно та з питань здійснення адміністративно-господарських повноважень належить до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке в свою чергу відноситься до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке також підпорядковується Генеральному штабу Збройних Сил України. Тобто, керуючись помилковою логікою представника Позивача у справі №200/923/25 має бути п`ять чи, можливо, шість відповідачів. Разом із цим, без участі військової частини НОМЕР_4 (далі - Відповідач 2) як суб`єкта владних повноважень, що прийняв рішення не виплачувати Позивачу грошове забезпечення солдата ОСОБА_2 (відповідь командира військової частини НОМЕР_4 від 18.12.2024 №9552) встановлено. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 10.09.2010, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 . Дата народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто останній досягає повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 . 24.09.2024 ОСОБА_1 як повнолітній син ОСОБА_2 подає заяву про виплату йому грошових коштів, що належать ОСОБА_2 . До заяви ОСОБА_1 додає: 1) копію паспорту; 2) копію ідентифікаційного коду; 3) копію довідки про реєстрацію місця проживання; 4) копію свідоцтва про народження; 5) копію сповіщення про безвісне зникнення; 6) копію довідки з місця навчання; 7) банківські реквізити. Таким чином, до заяви ОСОБА_1 не долучено документів, які вказують на його утримання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 солдатом ОСОБА_2 після досягнення повноліття. За законодавством, особа, яка перебуває на утриманні (утриманець) - це особа, яка знаходиться на тривалому або постійному матеріальному чи грошовому забезпеченні зі сторони інших осіб, і ця допомога є основним джерелом його існування. Проте, ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_5 , тобто окремо від Позивача, що теж не оспорюється сторонами. Документів, які б вказували на факт спільного проживання сина та батька, перебування на утриманні Позивача як члена сім`ї військовослужбовця на дату безвісного зникнення за особливих обставин тощо, відсутні. Натомість, ОСОБА_1 вказує, що проживав та проживає окремо від батька, за адресою: АДРЕСА_6 , фактично декларує свою самостійність після досягнення повноліття, а також наразі здобуває вищу освіту. В матеріалах справи відсутні документи про спільне проживання повнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , а також документи про його утримання військовослужбовцем.

Представником Відповідача 2 було надано відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зокрема зазначив, що відповідно до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У матеріалах справи відсутні документи про спільне проживання повнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , а також документи про його утримання військовослужбовцем. Стаття 51 Конституції України вимагає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Водночас пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих положень норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №39401108 від 20.08.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання його дитини - ОСОБА_1 . При цьому, виплату державою грошового забезпечення членам сім`ї відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, не можливо асимілювати у норми Сімейного кодексу України в частині правовідносин батьківства, материнства та стягнення аліментів. Законодавство розглядає зазначені виплати окремо від стягнення аліментів. До того ж, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 9) вимагає не виплачувати грошове забезпечення особам, які одержують аліменти від військовослужбовця, на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 01 вересня 2010 року, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві серії НОМЕР_6 , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

29 липня 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано про що складено відповідний актовий запис №703. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_5 ». Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23 серпня 2016 року серії НОМЕР_8 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 02 вересня 2022 року №245 солдата ОСОБА_2 з 02 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

ОСОБА_2 в період з 02 вересня 2022 року по 18 вересня 2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою від 07 жовтня 2022 року №2227.

Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_4 від 09 жовтня 2022 року №761 «Про результати службового розслідування», службове розслідування за фактом зникнення безвісти номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_2 вважати завершеним. Зникнення безвісти номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_2 сталася під час проходження служби в Збройних Силах України та пов`язана з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, та не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зникнення безвісти сталося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації та території Донецької області. Встановлено, що 10 вересня 2022 року - дата зникнення безвісти номеру обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_2 .

Вказана інформація міститься у витягі з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 04.09.2023 року.

Згідно довідки від 18.09.2024 року №0067 виданої Київським національним університетом культури і мистецтв ОСОБА_1 дійсно є студентом 1-го курсу факультету кіно і ТБ, денної форми навчання, контрактного фінансування Київського національного університету культури і мистецтв. Термін навчання: з 1 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року.

24 вересня 2024 року та 18 листопада 2024 року Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_4 із заявою про виплату йому грошового забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , який з 10 вересня 2022 року є зниклим безвісти. До заяв було додано копії: паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію місяця проживання, свідоцтва про народження, сповіщення про безвісті зниклого, довідка з місця навчання, довідки про картковий рахунок.

Військова частина НОМЕР_4 листом від 18.12.2024 року № 9552 повідомила Позивача про те, що виплата йому грошового забезпечення належного ОСОБА_2 буде поновленою після надання документального підтвердження перебування Позивача на його утриманні (наприклад виконавчий лист про утримання аліментів, постанова про стягнення аліментів, тощо).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Так, відповідно до пункту 1 Постанови №168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які зокрема захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 встановлено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленному законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку № 884 передбачено, що виплати грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Таким чином, і частина шоста статті 9 Закону № 2011-XII, і пункт 7 Порядку № 884 конкретизують коло осіб сім`ї військовослужбовця, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зокрема таке право мають повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за безвісно відсутнім військовослужбовцем зберігаються виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Така виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти членам його сім`ї за їх заявою на ім`я командира військової частини. У свою чергу, командир військової частини розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року 3. Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: а) неповнолітні; б) непрацездатні; в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом; г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника; д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію; е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби.

Відповідно до ч.6 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, дитина у віці до 23 років, яка є студентом денної форми навчання належить до членів сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця, отже, така дитина має право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, що є безвісно відсутнім.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 є студентом 1-го курсу факультету кіно і ТБ, денної форми навчання, контрактного фінансування Київського національного університету культури і мистецтв, та навчається з 01 вересня 2024 року і не досяг 23 років, а тому позивач має право на отримання виплати грошового забезпечення його батька ОСОБА_2 з 01 вересня 2024 року.

Щодо належного відповідача, слід зазначити наступне.

У даній справі відповідачами визначено військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 02 вересня 2022 року №245 солдата ОСОБА_2 з 02 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Представником позивача надано до суду відповідь військової частини НОМЕР_4 від 04 березня 2024 року №1334, у якій зазначено наступне. Військова частина НОМЕР_4 має правовий статус суб`єкта без права юридичної особи. Військова частина НОМЕР_4 ( НОМЕР_9 окремий мотопіхотний батальйон) входить до складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (військової частини НОМЕР_2 ) та не має окремого балансу, особистих рахунків в органах казначейської служби. ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина НОМЕР_2 ) - це окрема мотопіхотна ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка має свій розрахунковий рахунок та окреме господарювання. Військова частина НОМЕР_2 є доволчим органом, а військова частина НОМЕР_4 входить до складу військової частини НОМЕР_2 та знаходиться на її фінансовому забезпеченні. Військова частина НОМЕР_2 є розпорядником коштів та забезпечує підлеглі їй військові частини, зокрема і військову частину НОМЕР_4 . Виплата грошового забезпечення здійснюється військовою частиною НОМЕР_2 .

Разом з цим, відповідно до пункту 1.6 розділу 1 Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 19.12.2014 року №905, бухгалтерський облік ведеться у військових частинах, які є розпорядниками бюджетних коштів. Бухгалтерський облік військових частин, які не є розпорядниками бюджетних коштів, ведуть військові частини, до яких вони зараховані на відповідні види забезпечення (фінансове, матеріально-технічне тощо).

В окремих випадках, у разі зарахування на забезпечення до військових частин інших розпорядників бюджетних коштів, ведення бухгалтерського обліку забезпечується цими військовими частинами.

Командири військових частин забезпечують своєчасне оформлення та надання розпорядникам бюджетних коштів, до яких вони зараховані на забезпечення, належним чином оформлених первинних господарських документів (далі - первинні документи) для відображення їх за бухгалтерським обліком.

Бухгалтерський облік розрахунків із особовим складом, зарахованим на забезпечення соціальними та іншими виплатами до територіальних розрахункових центрів, ведеться цими центрами.

Командири військових частин забезпечують своєчасне оформлення та надання центрам належним чином оформлених первинних документів для нарахування виплат і відображення їх за бухгалтерським обліком.

Аналізуючи вищевикладене можна дійти висновку, що військова частина НОМЕР_2 є довольчим органом та нею здійснюється ведення бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Порядку № 884 саме командир військової частини приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця.

Оскільки безвісти зниклий військовослужбовець ОСОБА_2 з 02 вересня 2022 року зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_4 на всі види забезпечення частини, рішення щодо виплати грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 приймались саме військовою частиною НОМЕР_4 , суд приходить до висновку, що саме військовою частиною НОМЕР_4 допущено протиправну бездіяльність.

Разом з цим позивачем та його представником не обґрунтовано позов в частині того, що саме військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність в частині невиплати позивачу, грошового забезпечення військовослужбовця, солдата ОСОБА_2 , якого 01 вересня 2024 року визнано безвісно відсутнім.

З підстав вищенаведеного, позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 в частині визнання протиправною бездіяльності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо захисту порушеного права позивача слід зазначити, що оскільки військова частина НОМЕР_4 входить до складу військової частини НОМЕР_2 , знаходиться на її фінансовому забезпеченні, військова частина НОМЕР_2 є розпорядником коштів, забезпечує військову частину НОМЕР_4 , тобто військова частина НОМЕР_2 є довольчим органом, рішення щодо виплати грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця приймається командиром військової частини, а ОСОБА_2 був зарахований саме до особового складу військової частини НОМЕР_4 , то в даному випадку слід зобов`язати військову частину НОМЕР_4 та військову частину НОМЕР_2 , здійснити нарахування та виплату Позивачу грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 з 01 вересня 2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом :

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2024 грошового забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , який рахується безвісти зниклим;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_4 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , який продовжує навчання, з 01.09.2024 року грошове забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 30 листопада 2016 року №884 та постанови Кабінету Міністрів "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1211,20 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача військової частини НОМЕР_4 у сумі 605,00 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2024 грошового забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , який рахується безвісти зниклим.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який продовжує навчання, з 01.09.2024 року грошове забезпечення його батька солдата ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 30 листопада 2016 року №884 та постанови Кабінету Міністрів "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.В. Череповський