Справа № 140/442/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/442/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 на посаді завторга Воінського сільпо Мценської райспоживспілки та провести перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу роботи з часу звернення за призначенням пенсії з 30.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 30.07.2024 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Загальний стаж роботи на час звернення за призначенням пенсії в загальному складав 42 роки 06 місяців 19 днів. Однак, при призначенні пенсії згідно рішення №39 від 28.10.2024 до страхового стажу позивачу зараховано 40 років 2 місяці 23 дні.

При призначенні пенсії до страхового стажу не врахований період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 на посаді завторга Воінського сільпо Мценської райспоживспілки Орловської облспоживспілки, що складає 2 роки 26 днів.

04.11.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просила врахувати вказаний період до страхового стажу роботи і провести відповідний перерахунок пенсії з врахуванням цього періоду роботи.

За результатами розгляду звернення ГУ ПФУ у Волинській області надіслало відповідь від 06.12.2024 №16141-15111/1-02/8-0300/24 про відмову у зарахуванні вказаного вище періоду роботи до страхового стажу, оскільки відомості про звільнення не завірено печаткою.

Період роботи позивача з 13.08.1985 по 09.09.1987 на посаді завторга Воїнського сільпо Мценської райспоживспілки Орловської облспоживспілки, що складає 2 роки 26 днів, до стажу роботи так і не був врахований.

Позивач вважає такі дії пенсійного органу незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до запису трудової книжки за №1, внесеного на підставі пост. №114 від 13.08.1985, вона була прийнята на роботу завторгом Воінського сільпо. Звертає увагу, що це була перша робота після здобуття вищої освіти товарознавця. Згідно з наступним записом трудової книжки за №2 звільнена з роботи за власним бажанням на підставі розпорядження №300 від 21.09.1987.

ОСОБА_1 зазначає, що дані записи внесені у трудову книжку належним чином та не мають виправлень. Записи містять усі необхідні відомості щодо прийому та звільнення з роботи, як цього вимагає чинне законодавство. Запис про прийом на роботу завірено печаткою підприємства. Той факт, що відомості про звільнення з роботи не завірено печаткою, що з огляду відповідача стало причиною не зарахування в стаж роботи даного періоду, не є її виною.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.21).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.23-27) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що при опрацюванні заяви позивача від 04.11.2024 встановлено, що до її страхового стажу при призначенні пенсії за віком відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 22.09.1987 не був зарахований період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 (записи 1-2), оскільки відомості про звільнення з роботи не завірено печаткою, чим порушено вимоги пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, та спірний період роботи не підтверджено документами, передбаченими Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії (а.с.32).

Рішенням від 28.10.2024 позивачці з 30.07.2024 призначено пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV (а.с.7).

04.11.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просила переглянути призначення її пенсії та зарахувати до страхового стажу період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 (а.с.11).

Листом від 06.12.2024 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що при обчисленні страхового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 не враховано період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987, оскільки відомості про звільнення не завірено печаткою (а.с.12-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж особи є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивача у Воінського сільпо Мценської райспоживспілки з 13.08.1985 по 09.09.1987 до загального страхового стажу за даними трудової книжки.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , слідує, що 13.09.1985 позивач була прийнята на роботу завторгом Військового сільпо Мценської райспоживспілки (запис №1). 09.09.1987 позивач відповідно до запису №2 звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с.14-16, 34-44).

Тобто, згідно із записами трудової книжки позивач в період з 13.08.1985 по 09.09.1987 працювала завторгом у Військовому сільпо Мценської райспоживспілки.

Разом з тим, вказаний період роботи ОСОБА_1 не зарахований відповідачем до страхового стажу з тих підстав, що запис про звільнення не містить печатки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки, що стосується спірного періоду трудової діяльності позивача з 13.08.1985 по 09.09.1987, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі Постанова №656) та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Постанови №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної Постанови передбачено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, на позивача не може покладатись тягар відповідальності у вигляді позбавлення права на пенсію за неправильне ведення його трудової книжки.

Суд враховує, що записи в трудовій книжці про роботу позивача та звільнення (записи №1, №2) в період з 13.08.1985 по 09.09.1987 містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, на якій працювала позивач, та відбиток печатки підприємства про прийом. Записи про зазначений період роботи не містять жодних підтирань, закреслень, виправлень.

Той факт, що відповідальним працівником не завірено печаткою підприємства запис про звільнення з роботи, не може бути підставою для неврахування спірного періоду до страхового стажу, оскільки трудовим законодавством не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

При цьому суд враховує, що запис про звільнення внесено тим самим працівником, що здійснював заповнення трудової книжки вперше (заст.голови по кадрам Петрикіна), що в свою чергу додатково підтверджує його дійсність.

Крім того, в силу військової агресії російської федерації проти України усі зв`язки з країною-агресором розірвані, отже позивач об`єктивно не може надати інші документи, в тому числі архівні, які б підтвердили спірний період роботи.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Також Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду, суд виснуває, що відповідач при розгляді документів позивача протиправно не врахував до її страхового стажу період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 у Воїнському сільпо, оскільки факт роботи позивача на даному підприємстві підтверджується записами в її трудовій книжці.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас частина перша статті 28 Закону №1058-ІV передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Вищенаведені норми закону передбачають, що кількість років трудового стажу прямо впливає на розмір отримуваної пенсії.

Оскільки відповідач при призначенні пенсії позивачу безпідставно не врахував спірний період страхового стажу, який наявний у трудовій книжці, що вплинуло на розмір пенсійної виплати та порушило право позивача на належне соціальне забезпечення, тому вимоги про перерахунок пенсії з врахуванням даного періоду підлягають задоволення з часу призначення пенсії, тобто з 30.07.2024.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує відсутність вини позивача у неналежному ведення трудової книжки та неможливості подання інших документів на підтвердження спірного періоду трудової діяльності. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування періоду роботи позивача з 13.08.1985 по 09.09.1987 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи 13.08.1985 по 09.09.1987, з моменту призначення їй пенсії, з 30.07.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 у Військовому сільпо Мценської райспоживспілки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 30.07.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 13.08.1985 по 09.09.1987 у Військовому сільпо Мценської райспоживспілки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський м-н, 6, м.Луцьк, Волинська обл., 43027, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій