Справа № 136/499/25
Суддя: Присяжний О. І.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/499/25
провадження № 2-а/136/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Присяжного О.І.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови № 3055 від 05.11.2024,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить:

- поновити строк на оскарження постанови № 3055 від 05.11.2024 про накладення адміністративного стягнення;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 3055 від 05.11.2024 про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25.10.2024 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 00 хвилин «__» ____2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки вказаний протокол був заздалегідь роздрукований, про час та дату розгляду справи позивач так і не був повідомлений. 11.03.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і його повідомили, що справа розглянута та вручили постанову № 3055 від 05.11.2024 , про що на вказаній постанові позивач зробив відмітку. Таким чином, без його присутності, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення та винесено постанову без його відома. В даному випадку позивач був позбавлений права бути присутнім та надавати пояснення при розгляді адміністративної справи відносно нього, що і стало підставою звернення до суду із відповідним позовом.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 зазначає, що позов є безпідставним, оскільки в діях позивача є склад правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, 14.10.2024 року о 09:00 год. ОСОБА_1 , у строк вказаний у повістці, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та не повідомив другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не прибуття за повісткою. Позивач отримав повістку, про що свідчить його підпис, зазначений у розписці. Факт виклику не заперечується позивачем.

Позивач не виконав вимоги мобілізаційного законодавства та проігнорував виклик до ТЦК та СП, не прибувши 14.10.2024 року на 09-00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до абз. 6 п. 15 Порядку, ТЦК та СП звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Також, відповідно до абз. 1 ст. 259 КУпАП, абз. 37 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, 21.10.2024 року другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено звернення до відділення поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 2/5370 щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складення протоколу про адміністративне порушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Отже, протоколом про адміністративне правопорушення було зафіксовано правопорушення не прибуття до другого відділу військовозобов`язаного ОСОБА_1 за повісткою у встановлений в ній строк: згідно розписки від 11.10.2024 року отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. на 14.10.2024 року, проте громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом.

Відповідно п. 23 Порядку № 560, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Позивач під час складення ні на день розгляду справи з адміністративного провадження не надав документи, що підтверджуються поважність причини не прибуття.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2025 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи за адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у якій було винесено постанову № 3055 від 05.11.2024.

31.03.2025 до суду від відповідача надійшла заява від представника відповідача про перенесення судового засідання та продовження строку на надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 31.03.2025 заяву представника відповідача задоволено. Продовжено встановлений судом строк для подання відзиву відповідачем, розгляд справи відкладено на 09.04.2025.

09.04.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів.

21.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з долученими до нього матеріалами справи № 2/375 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 .

У зв`язку із неявкою у судове засідання, належним чином повідомлених учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до постанови № 3055 від 05.11.2024, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 2 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., а саме: згідно розписки про отримання повістки 11.10.2024 отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 14.10.2024, проте громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом, що є порушенням мобілізаційного законодавства. Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 нікого не повідомив про причину неприбуття.

За вказані діяння ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився за його відсутності, примірник постанови вручено позивачу 11.03.2025, що підтверджується його особистим підписом у постанові про адміністративне правопорушення.

Окрім зазначеної постанови, у матеріалах справи № 2/375 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 наявні наступні документи:

- протокол № 7169 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.10.2024 у якому зазначено суть вчиненого позивачем адміністративного правопорушення про який зазначено вище. У протоколі зазначено про клопотання позивача розглянути справу за його відсутності, що засвідчено особистим підписом (а.с. 77-80);

- копія розписки від 11.10.2024 про отримання ОСОБА_1 , 12.07.1986, повістки №2/7500 про виклик для уточнення облікових даних 14.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 81);

- звернення щодо доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 для складання протоколів про адміністративні правопорушення № 21.10.2024 № 2/5370 (а.с. 82);

- лист начальнику ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був доставлений працівниками поліції 25.10.2024 (а.с. 83);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.10.2024, відповідно до яких він повідомляє про те, що 11.10.2024 він отримав повістку на прибуття до другого відділу на 14.10.2024 для уточнення облікових даних. У вказаний термін не з`явився через стан здоров`я. Про це нікого не повідомив, свою провину визнає, щиро розкаюється, зобов`язався у подальшому не порушувати мобілізаційне законодавство України (а.с. 84);

- копія паспорту ОСОБА_1 № 004110065 (а.с. 87).

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності зі законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте в справі рішення.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

Правила військового обліку визначені у додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.

Пунктом 2 частини 1 додатку № 2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

З матеріалів справи судом встановлено, що 11.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої йому належало з`явитися 14.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, до ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений час позивач не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв.

Посилання позивача на те, що він не з`явився за станом здоров`я доказами поданими до позовної заяви не підтверджується.

Повістку позивач отримав 11.10.2024, мав з`явитись за викликом - 14.10.2024, доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_4 25.10.2024. Відтак, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вважає, що відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки згідно інформації зазначеної у протоколі № 7169 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 від 25.10.2024 позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, що засвідчено особистим підписом. Окрім того, у поданих під час складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення письмових поясненнях від 25.10.2024 ОСОБА_1 свою провину визнав, щиро розкаявся, зобов`язався у подальшому не порушувати мобілізаційне законодавство України.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові, при цьому доводи позивача повністю спростовуються доказами наданими відповідачем в підтвердження правомірності свого рішення. Відповідач довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова № 3055 від 05.11.2024, складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є правомірною, а підстави для її скасування відсутні. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови № 3055 від 05.11.2024 - відмовити.

Судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів із дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ - НОМЕР_2 );

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ