Справа № 420/30042/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30042/24

Категорія 112010200Головуючий у суді І інстанції: Радчук А.А. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що він є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 червня 2016 року. 20 серпня 2024 року Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії (переведення на пенсію) відповідно до Закону України «Про державну службу», у задоволенні якої відмовлено рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27 серпня 2024 року № 33. Як вказує позивач, він займав посаду голови Іванівської селищної ради з 14 квітня 1998 року по 04 травня 2020 року згідно записів у трудовій книжці. Крім цього, 22 квітня 1998 року Позивачу присвоєно десятий ранг державного службовця та прийнято присягу державного службовця. Отже, на думку позивача, період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 04 травня 2020 року має зараховуватися до стажу державної служби. Відтак, стаж роботи Позивача на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив більше 10 років, при цьому Позивач на зазначену дату займав посаду державної служби та продовжувала працювати. Таким чином позивач вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в переведенні Позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірною, відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №33 від 27.08.2024 необхідно визнати протиправним та скасувати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №33 від 27.08.2024 року про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 року по 04.05.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пунктів 10-12 розділу XI Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до відомостей про трудову діяльність позивач працює в Іванівській сільській раді з 01.01.1999. Трудову книжку позивачем не було надано, що унеможливило визначення періодів роботи на спецпосадах. Згідно з довідкою про складові заробітної плати віл 14.08.2024 № 01/03-34/24/1891 зазначено посаду заступника селищного голови.

ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що період перебування ОСОБА_1 на посаді голови Іванівської селищної ради, тобто час роботи на посаді в органі місцевого самоврядування, підлягає зарахуванню до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17 та в постанові від 19 березня 2019 року по справі №357/1457/17.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , наявним в матеріалах справи, страховий стаж позивача становить 45 років 9 місяців 27 днів.

20.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Розгляд заяви від 20.08.2024 року та документів наданих до неї провадився за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 27.08.2024 року №33 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії на підставі заяви від 20.08.2024 року відповідно до Закону України «Про державну службу».

У рішенні вказано наступне: «З 3 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.11.1993.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон № 3723 XII, крім статті 37, що застосовується для осіб зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 884-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенси відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII.

Порядок призначення таких пенсій затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок № 622).

Пенсії відповідно до Закону № 889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців призначаються особам, які: 1) досягни пенсійного віку: чоловіки - 62 роки, жінки - віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) мають страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років; 3) не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ; 4) на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України або на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року.

Відповідно до відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб про трудову діяльність ОСОБА_1 працює в Іванівській селищній раді з 01.01.1999. Трудову книжку заявником не надано, що унеможливлює визначення періодів роботи на спецпосадах. Згідно довідки про складові заробітної платі від 14.08.2024 № 01/03-34/24/1891 зазначено посаду заступника селищного голови.

Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад статтею 14 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців а органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

За результатами розгляду наданих документів, відділ перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняв рішення відмовити ОСОБА_1 , у проведенні перерахунку пенсії за поданою заявою від 20.08.2024.»

Не погодившись з відмовою пенсійного органу у переведенні на пенсію за віком на умовах Закону України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що є помилковим твердження відповідача, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби позивача періоди роботи з 04.07.2001 по 04.05.2020 на посаді голови Іванівської селищної ради та на посаді заступника голови Іванівської селищної ради, а відтак Рішення №33 від 27.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах, Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2) (зі змінами) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" (далі - постанова № 25-1) передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV постанови № 25-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Отже, відповідно пункту 4.2 розділу IV постанови № 25-1 заяву позивача розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

При цьому, виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зокрема в частині набутого стажу.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Верховний Суд, у постанові від 22.05.2024 року у справі №500/1404/23 зазначив, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.08.2024 №33 Відповідачем перелічено положення законодавства та констатовано відсутність підстав для проведення перерахунку. При цьому, в рішенні зазначено, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців а органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Отже, спірне рішення прийнято з підстав назарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування.

Згідно записів №№19-32 копії трудової книжки та вкладишів до трудової книжки серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 встановлено, що позивач працював на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме:

14.04.1998 року - обраний на посаду голови Іванівської селищної ради;

22.04.1998 року - прийнято присягу державного службовця та присвоєно 10 ранг державного службовця;

18.05.2000 року - присвоєно 9 ранг державного службовця;

09.07.2001 року - прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;

28.07.2001 року - присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

16.04.2002 року - обраний на посаду селищного голови;

19.05.2005 року - присвоєний 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії;

11.04.2006 року - обраний на посаду селищного голови;

11.11.2010 року - обраний селищним головою;

12.11.2015 року - обраний селищним головою;

28.12.2019 року - повноваження Іванівського селищного голови завершилися; призначено на посаду заступника голови Іванівської селищної ради VІІ скликання;

04.05.2020 року звільнено з посади заступника голови Іванівської селищної ради.

Станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) ОСОБА_1 продовжував працювати на посаді Іванівського селищного голови, тобто займав посаду державної служби, що відповідає пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Щодо зарахування періоду роботи з 04.07.2001 по 04.05.2020 до стажу державної служби, суд зазначає наступне.

Закон України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначає порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус.

Відповідно до статей 1-2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.11 Закону №2493, громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу.

З запису №23-24 трудової книжки позивача 09.07.2001 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування та йому присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 19.05.2005 року позивачу присвоєний 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії.

Статтею 14 Закону №2493 встановлені категорії посад, у тому числі четверта категорія: посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Відповідно до ст. 15 Закону №2493, при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад.

Стаж державної служби до 01 травня 2016 року обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок №283), який втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховувалася робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених КМУ до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Аналогічне положення також закріплено у пункті 4 чинного Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229).

Отже, Порядок №283 і чинний Порядок №229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону №3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст.46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

У постанові від 06.03.2020 року у справі №1.380.2019.000417 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувалась до стажу державної служби у порядку та відповідно до Порядку №283, спірний досліджуваний період слід зарахувати до стажу державної служби для виплати надбавки за вислугу років.

Отже, період роботи з 04.07.2001 року по 04.05.2020 року ОСОБА_1 на посаді голови Іванівської селищної ради та на посаді заступника голови Іванівської селищної ради повинен бути зарахований до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби позивача періоди роботи з 04.07.2001 по 04.05.2020 на посаді голови Іванівської селищної ради та на посаді заступника голови Іванівської селищної ради, а відтак Рішення №33 від 27.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року по справі № 420/30042/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький