Справа № 380/17921/23
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просила визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 09 березня 2023 року № 2990 «Про затвердження детального плану території, обмеженої АДРЕСА_1 ».
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що спірна ухвала прийнята з порушенням земельного законодавства, законодавства про охорону культурної спадщини та містобудівних норм, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.
Суди встановили, що виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 13 жовтня 2017 року № 924 «Про розроблення детального плану території, обмеженої АДРЕСА_1 ».
Проект детального плану території було розроблено Державним Інститутом проектування міст «Містпроект».
08 травня 2018 року на офіційному веб-сайті Львівської міської ради та у газеті «Високий Замок» опубліковано повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації - детальному плані території.
З 08 травня 2018 року по 29 травня 2018 року тривали громадські слухання щодо проекту детального плану території, під час яких було розглянуто звернення громадян (в тому числі й позивачки) та організацій, на кожне з яких було надано відповідні роз`яснення.
З урахуванням матеріалів розгляду пропозицій, поданих в рамках громадського слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території, виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням від 01 березня 2019 року № 204 «Про погодження детального плану території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною» вирішив погодити детальний план території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною, у складі з розробленою планувальною структурою забудови території, планом червоних ліній вулично-дорожньої мережі, схемою функціонального зонування території (планом зонування території) з визначенням містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, пропозиціями з інженерного забезпечення та захисту території, заходами щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних нормативів, вимог з ліквідації аварійних ситуацій та реалізації детального плану території.
Ухвалою Львівської міської ради від 09 березня 2023 року № 2990 «Про затвердження детального плану території, обмеженої вул. Технічною, Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною» затверджено детальний план території, обмеженої вул. Технічною, Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною».
Не погоджуючись із вказаною ухвалою органу місцевого самоврядування, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із законності ухвали Львівської міської ради від 09 березня 2023 року № 2990 «Про затвердження детального плану території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною», оскільки, на думку суду, вона була прийнята з дотриманням встановленого порядку оприлюднення зазначеного детального плану території (далі - ДПТ), а також з виконанням вимоги щодо проведення громадських слухань, з дотриманням відповідачем встановленого порядку розроблення ДПТ і зазначений ДПТ відповідає Генерального плану міста Львова, затвердженому ухвалою Львівської міської ради від 30 вересня 2010 року № 3924.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 380/17921/23 скасовано, прийнято нове рішення, позов задоволено.

Визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради № 2990 від 09 березня 2023 року «Про затвердження детального плану території, обмеженою вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 2684, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідач всупереч вимогам Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року № 1805-III (далі - Закон № 1805-III) не погодив проект детального плану території, розташованої в історичному ареалі міста Львова, з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що відповідачем затверджено ДПТ щодо якого не здійснено стратегічну екологічну оцінку, що суперечить вимогам Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку» від 04 жовтня 2016 року № 2354-VIII (далі - Закон № 2354-VIII»).

Верховний Суд постановою від 15 квітня 2025 року касаційну скаргу Львівської міської ради задовольнив частково.

Змінив мотивувальну частину постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 380/17921/23, виклавши мотивувальну частину зазначеного судового рішення у редакції цієї постанови.

В решті постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 380/17921/23 залишено без змін.

Ухвалюючи таке судове рішення, Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що відповідачем порушені процедура та порядок прийняття детального плану території в частині здійснення стратегічної екологічної оцінки в процесі розроблення документа, передбаченого Законом № 2354-VIII, а тому є підстави для визнання протиправною та нечинною ухвали відповідача.

Водночас, змінюючи мотивувальну частину постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для погодження зазначеної містобудівної документації органом охорони культурної спадщини.

Такий висновок обґрунтований тим, що станом на день прийняття органом місцевого самоврядування спірного в цій справі рішення частина сьома статті 32 Закону № 1805-III, на яку послався апеляційний суд, втратила чинність. Крім того, ДПТ як містобудівна документація на місцевому рівні лише визначає планувальну організацію та розвиток території, тобто встановлює містобудівні параметри для майбутнього проектування, а не безпосередньо змінює їх, що в свою чергою є передумовою для необхідності погодження.

Я не погоджуюся із висновками колегії суддів щодо наявності підстав для зміни мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції. Вважаю за необхідне письмово викласти окрему думку в порядку, передбаченому частиною 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що однією із підстав для задоволення позову та визнання протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 09 березня 2023 року № 2990 «Про затвердження детального плану території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною» стало непогодження вказаного ДПТ з Міністерством культури та інформаційної політики України.

Так, відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) детальний план території деталізує положення генерального плану населеного пункту або комплексного плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території. Детальний план території розробляється з урахуванням обмежень у використанні земель, у тому числі обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Детальний план території розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради з метою визначення планувальної організації, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Отже, ДПТ розробляється з метою визначення планувальної організації, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації певної частини територій, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Пунктом 14 частини другої статті 5 Закону № 1805-III визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об`єктах культурної спадщини..

Відповідно до частини сьомої статті 32 Закону № 1805-III на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Зміст норм частини другої статті 5 та частини четвертої статті 32 Закону № 1805-III свідчить про те, що в зонах охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, встановлено особливий режим регулювання забудови, зокрема, у таких зонах забороняється проведення будівельних робіт без попереднього отримання погодження в органах охорони культурної спадщини.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» місто Львів включено до Списку історичних населених місць України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будинок № 7 має охоронне свідоцтво №4494 -Лв, а всі непарні номери будинків по вул. Каменярів у м. Львові відносяться до пам`яток архітектури. Тобто ці будинки, які охоплені ДПТ, знаходяться в межах історичного ареалу м. Львова на землі історико-культурного призначення.

Крім цього в самому ДПТ зазначено, що ділянка опрацювання знаходиться в межах історичного ареалу Львова.

Враховуючи розмішення території щодо якої погоджується ДПТ, норми частини першої статті 19 Закон № 3038-VI, пункту 14 частини другої статті 5 та частини сьомої статті 32 Закону № 1805-III вважаю, що ДПТ є документом який приймається з метою здійснення певного містобудівного, архітектурного чи ландшафтного перетворення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що ДПТ має бути погоджений відповідним органом охорони культурної спадщини.

Судами встановлено, що рішенням від 01 березня 2019 року № 204 «Про погодження детального плану території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною» виконавчий комітет Львівської міської ради погодив детальний план території, обмеженої вул. Технічною, вул. Каменярів, вул. П. Дорошенка, вул. Бібліотечною, у складі з розробленою планувальною структурою забудови території, планом червоних ліній вулично-дорожньої мережі, схемою функціонального зонування території (планом зонування території) з визначенням містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, пропозиціями з інженерного забезпечення та захисту території, заходами щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних нормативів, вимог з ліквідації аварійних ситуацій та реалізації детального плану території. ДПТ був поданий на затвердження до міської ради.

Тобто, погодження ДПТ виконавчим комітетом Львівської міської ради та подання на затвердження до міської ради відбулось задовго до 01 січня 2023 року, дати втрати чинності частини сьомої статті 32 Закону № 1805-III 01 січня 2023 року.

Тому, втрата чинності частини сьомої статті 32 Закону № 1805-III станом на час прийняття оскаржуваної ухвали не може бути підставою, яка дозволяє затверджувати ДПТ без отримання погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Враховуючи викладене вважаю, що суд апеляційної інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, яке слід було залишити без змін.

Суддя Стрелець Т.Г.