Справа № 580/4270/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 квітня 2025 року справа № 580/4270/25
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову керівника релігійної громади Свято-Преображенської парафії Української православної церкви с. Мошни Мархалевича Олега Володимировича до Черкаської обласної військової адміністрації про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження,

встановив:

Керівник релігійної громади Свято-Преображенської парафії Української православної церкви с. Мошни ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Черкаської обласної військової адміністрації (далі Черкаська ОВА, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Черкаської обласної військової адміністрації щодо проведення реєстрації змін до Статуту РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ СВЯТО-ПРЕОБРАЖЕНСЬКОЇ ПАРАФІЇ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ С. МОШНИ шляхом реєстрації Статуту РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ СВЯТО-ПРЕОБРАЖЕНСЬКОЇ ПАРАФІЇ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) С. МОШНИ в новій редакції;

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Черкаської обласної військової адміністрації Про заяви віруючих громадян № 113 від 25.03.2024 стосовно реєстрації змін до Статуту Релігійної громади РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ СВЯТО-ПРЕОБРАЖЕНСЬКОЇ ПАРАФІЇ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ С. МОШНИ шляхом реєстрації Статуту Релігійної громади РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ СВЯТО-ПРЕОБРАЖЕНСЬКОЇ ПАРАФІЇ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) С. МОШНИ в новій редакції з новою юридичною назвою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації від 25.03.2024 № 113 Про заяви віруючих громадян зобов`язано зареєструвати та передати на постійне зберігання Управлінню культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації змінів до статутів релігійних громад.

Зокрема, Релігійна громада Св`ято-Преображенська парафія Черкаської єпархії Української православної церкви с. Мошни, статут якої зареєстровано рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 03.10.1991 № 212 Про заяви віруючих громадян, зі змінами до статуту, зареєстрованими розпорядженням обласної державної адміністрації від 21.01.2017 № 48 Про заяву віруючих громадян, у зв`язку зі зміною підлеглості з Української православної церкви на Української православної церкви (Православної церкви України), зміною назви Релігійна громада Св`ято-Преображенська парафія Черкаської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Мошни та викладенням статуту в новій редакції.

Зважаючи на те, що членами Релігійної громади, керівником якої є позивач, у відповідності до положень Статуту, загальні збори членів релігійної громади - Парафіяльні збори не приймали жодні рішення про внесення змін до Статуту Релігійної громади, у позивача існують підстави вважати, що розпорядження, яким і було зареєстровано Статут в новій редакції є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині державної реєстрації змін до Статуту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Під час вирішення питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду суддя зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суддя врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.04.2018 у справі № 815/6956/15, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України (у редакції, чинній на час подання позову) господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Суддя з`ясував, що позивач оскаржує до адміністративного суду рішення суб`єкта владних повноважень, пов`язане з реєстрацією змін до установчих документів релігійної громади Свято-Преображенської парафії Української православної церкви с. Мошни, посилаючись, зокрема, на порушення процедури.

Таким чином, звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Суддя врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 зазначила, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства, з огляду на приватноправовий характер правовідносин. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20.

Оскільки цей спір за своєю суттю має приватноправовий характер та пов`язаний з корпоративними правовідносинами, суддя доходить висновку, на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів і він підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, розгляд Черкаським окружним адміністративним судом цієї справи, не віднесеної законом до його юрисдикції, суперечитиме вищевказаним нормам процесуального права та висновкам Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, суддя доходить висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі із роз`ясненням позивачу, що заявлений спір має розглядатися господарським судом в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 170, 171, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом керівника релігійної громади Свято-Преображенської парафії Української православної церкви с. Мошни Мархалевича Олега Володимировича до Черкаської обласної військової адміністрації про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 23.04.2025.

СуддяВасиль ГАВРИЛЮК