Справа № 480/4133/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2025 року Справа № 480/4133/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику часників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4133/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі- відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період з 03.10.2023 по 10.12.2023 у розмірі 200000 грн., як військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період з з 03.10.2023 по 10.12.2023 у розмірі 200000 грн., як військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з квітня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 мотопіхотний батальйон), яка перебуває у складі військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади ) у складі Збройних Сил України. Під час проходження служби, 07.09.2023 отримав травму за обставин виконання службових (бойових) завдань в оперативному угрупуванні військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", про що військовою частиною НОМЕР_1 складено довідку про обставини травми від 14.09.2023 № 6514. Вказує, що за період пербування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми за періоди з 03.10.2023 по 10.12.2023, йому повинна нараховуватися та виплачуватися додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, яка відповідачем не виплачена у порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що обумовило необхідність звернення до суду.
Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/4133/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначає, що відповідач діяв виключно в межах повноважень згідно норм чинного законодавства і позивач включався до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень на місяць за весь час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_1 , з врахуванням наявної у розпорядженні військової частини документації, в тому числі і медичної, що підтверджувала право на таку додаткову грошову винагороду. Дана обставина підтверджується довідкою про доходи від 25.03.2023 № 3499. Вказує, що до військової частини НОМЕР_1 не надходило документів з медичних закладів, а також і від самого позивача, що підтверджують знаходження військовослужбовця ОСОБА_1 на лікуванні у спірний період і які могли бути підставою для видання наказу про включення позивача до списку осіб, які мають право на додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 гривень на місяць за період з 03.10.2023 по 10.12.2023.
Окрім того, за наявності передбачених законом підстав для отримання винагороди у розмірі 100 000 гривень в період знаходження на лікуванні, військовослужбовці мають право самостійно подати командиру військової частини «по команді» рапорт та документи, які підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні і право на отримання додаткової грошової допомоги.
Зважаючи на все вищезазначене, а також беручи до уваги той факт, що військовослужбовець ОСОБА_1 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 особисто з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 з даного приводу не звертався, а необхідна для таких нарахувань медична документація до військової частини НОМЕР_1 не надходила, нарахування та виплата додаткової грошової винагороди у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не здійснювалася. Таким чином позивач отримував всі належні йому виплати, право на яких було підтверджено документами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, у період з 25.03.2023 по 21.02.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у складі військової частині НОМЕР_1 (а.с. 42-43).
Відповідно до довідки про обставини травми військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2023 № 6514 (а.с.16) 07.09.2023 ОСОБА_1 отримав травму: наскрізне кульове поранення лівого стегна, вогнепальне осколкове поранення лівого передпліччя, відкритий перелом лівого передпліччя, осколкове поранення носа, акубаротравму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Травмування пов`язане із захистом Батьківщини, захистом суверенітету і територіальної цілісності України у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативному угрупуванні військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", під час воєнного стану в Україні.
За даними перевідного епікризу № 3681/2047 (а.с. 17) ОСОБА_1 з 08.09.2023 по 10.09.2023 знаходився на лікуванні у Польовому госпіталі 65 ВМГ м. Барвінкове, направлений на стаціонарне лікування у ВМ КЦ ПиР м. Харків.
Відповідно до записів медичної книжки, що оформлена Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.25-27) вбачається, що 05.10.2023 ОСОБА_1 був оглянутий терапевтом, рекомендовано консультацію хірурга ПХТ Краматорськ-2 з метою визначення тактики подальшого лікування; 05.10.2023 ОСОБА_1 був оглянутий хірургом ПХГП Краматорськ-2, вирішено направити на стаціонарне лікування.
Відповідно до виписки КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" № 3538 (а.с. 22-23) позивач з по 13.10.2023 по 15.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з лікуванням поранення, отриманого 07.09.2023.
Довідкою ВЛК КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" від 14.11.2023 № 765 (а.с.28) підтверджено, що позивач перебуває в стані після мінно-вибухової травми (07.09.2023) тяжкого ступеня, встановлено, що позивач має поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та потребує медичної реабілітації в КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" терміном 21 календарний день.
Відповідно до виписки КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" № 3962 (а.с. 24-25) позивач з по 15.11.2023 по 06.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з реабілітацією після поранення, отриманого 07.09.2023.
Відповідно до записів медичної книжки, що оформлена Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.25-27) вбачається, що 10.12.2023 ОСОБА_1 оглянутий хірургом в/ч НОМЕР_2 , рекомендовано подальшу реабілітацію, спрямовано на ВЛК з метою виявлення ознак непрацездатності та необхідності подальшої реабілітації.
Довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_6 від 04.01.2024 № 275 (а.с.29) підтверджено, що травма ОСОБА_1 , отримана 07.09.2023, пов`язана із захистом Батьківщини; на підставі ст.75б, 76б, 61б,75в, 17в, 45г, 49в графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано обмежено придатним.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у зв`язку з пораненням, пов°язаним із захистом Батьківщшини, за періоди з 03.10.2023 по 10.12.2023, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не припинив свою дію.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Згідно із пунктом 1 Постанови № 168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 внесено зміни до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок № 260 новим розділом. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується у розмірі 100 000 гривень винагорода.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 07.09.2023 позивач отримав травму: наскрізне кульове поранення лівого стегна, вогнепальне осколкове поранення лівого передпліччя, відкритий перелом лівого передпліччя, осколкове поранення носа, акубаротравму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Травмування пов`язане із захистом Батьківщини, захистом суверенітету і територіальної цілісності України. у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативному угрупуванні військ "Соледар", під час воєнного стану в Україні. Вказане підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2023 № 6514 про обставини травми (а.с.16).
Довідкою ВЛК КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" від 14.11.2023 № 765 (а.с.28) підтверджено, що позивач перебуває в стані після мінно-вибухової травми (07.09.2023) тяжкого ступеня, встановлено, що позивач має поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.
Також, довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_6 від 04.01.2024 № 275 (а.с.29) підтверджено, що травма ОСОБА_1 , отримана 07.09.2023, пов`язана із захистом Батьківщини.
Разом з тим, судом встановлено, що в результаті отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:
- з 08.09.2023 по 10.09.2023 - знаходився на лікуванні у Польовому госпіталі 65 ВМГ м. Барвінкове, направлений на стаціонарне лікування у ВМ КЦ ПиР м. Харків відповідно перевідного епікризу № 3681/2047 (а.с. 17);
- з 13.10.2023 по 15.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" у зв`язку з лікуванням поранення відповідно до виписки КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" № 3538 (а.с. 22-23);
- з 15.11.2023 по 06.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" у зв`язку з реабілітацією після поранення відповідно до виписки КНП СОР "Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни" № 3962 (а.с. 24).
Вищевикладене свідчить, що у розумінні п.1 Постанови № 168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.09.2023 по 10.09.2023, з 10.09.2023 по 03.10.2023, з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023, тому має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у вказані періоди.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2024 № 3499 (а.с.41) за спірний період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_1 отримав додаткову винагороду у розрахунку до 100000,00 грн., зокрема: за вересень 2023 роу - у розмірі 100000,00 грн.; за жовтень 2023 року - у розмірі 9677,42 грн., тобто за 3 дні такого перебування замість 22 днів; за листопад 2023 року - додаткова винагорода взагалі не була нарахована та виплачена; за грудень 2023 року - за 6 днів перебування.
Водночас, під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу у період з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
При цьому, суд критично ставиться до позиції відповідача про необхідність звернення позивача з відповідною заявою для нарахування та виплати винагороди, оскільки законодавством чітко передбачено, що підставою виплати додаткової винагороди є накази командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. А підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Ані законодавчими ані підзаконними нормативними актами не передбачено обов`язку військовослужбовця звертатись із рапортом для нарахування відповідної винагороди.
Відтак, за наведених обставин, суд дійшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023, з урахуванням проведених виплат.
Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні або у відпустці за станом здоров`я в інші періоду часу, заявлені ним в позовних вимогах, зокрема у період з 04.10.2023 по 12.10.2023 (включно), та у період з 07.12.2023 по 10.12.2023 (включно), а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі 200000,00 грн. не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.
Так, судом встановлено, що виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, позивачу не проведена, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір про право на отримання наведеної винагороди.
Крім того, визначення конкретної суми, яка підлягає перерахуванню позивачу належить до компетенції відповідача.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі 200000,00 грн. є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 29.01.2024 (а.с. 30), укадений між адвокатом, Друченко Тетяною Василівною, та клієнтом, ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 Договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту, здійснюючи правове спроводження Клієнта у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення додаткової винагороди віськовослужбовця, використовувати у законодавчих актах засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, для здійснення захисту інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання юридичних послуг представника.
За надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі 20 000 грн. (п.5.1. Договору).
Надання правової допомоги оформлюється актом виконаних робіт, які підписується сторонами договору (п.5.1. Договору).
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2024, замовник ОСОБА_1 з одного боку, та адвокат Даниленко Т.В., з іншої сторони, уклали цей акт про те, що відповідно до договору про надання правової від 29.01.2024 виконавець надав, а замовник прийняв наступні юридичні послуги:
- консультація з питань можливості подання позову до військової частини НОМЕР_1 про стягнення додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 - 600 грн.;
- підготовка та подання адвокатського запиту - 500 грн.;
Крім того, позивачем надано орієнтовний розрахунок участі в судових засіданнях адвоката (а.с. 33).
Так, вартість послуг адвоката щодо участі у підготовчому судовому засіданні 1000 грн.; підготовка та направлення відповіді на відзив 4000 грн.; вартість участі в судовому засіданні (розгляд справи по суті) 1750 грн.; орієнтовна кількість судових засідань 2 засідання. Орієнтовна вартість участі адвоката у справі 8500,00 грн.
Разом з тим, з огляду на те, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, підготовчі та судові засідання по суті не проводились, а тому орієнтовний розрахунок участі в судових засіданнях адвоката не приймається судом до уваги.
Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем, як витрати на правову допомогу, про що свідчать зміст та обсяг позовної заяви, яка фактично містить лише посилання на нормативні документи щодо виплати грошового забезпечення та додаткової грошової допомоги військовослужбовцям.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Викладене узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.05.2023 по справі № 640/2756/19.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Враховуючи досліджені судом докази щодо витрат на професійну правничу допомогу, критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача, заперечення відповідача, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у заявленому представником позивача розмірі задоволенню не підлягають.
Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання відшкодування судових витрат щодо судового збору у даній справі не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у період з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 13.10.2023 по 15.11.2023 та з 15.11.2023 по 06.12.2023, з урахуванням прведених виплат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко