Справа № 280/619/25
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 квітня 2025 року Справа № 280/619/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; )

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 № про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти її місячних пенсій;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зі змісту рішення відповідача від 23.07.2024 № та листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 14.08.2024 № 14197-14177/Н-02/8-0800/24 вбачається, що у виплаті грошової допомоги позивачу відмовлено, оскільки їй вже призначалась пенсія за вислугу років до призначення пенсії за віком. До листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 14.08.2024 № 14197-14177/Н-02/8-0800/24 додано копію довідки від 13.08.2024 про виплату позивачу пенсії за вислугу років за 01.12.2010 в сумі 25,22 грн на особовий рахунок в АТ КБ «Приват банк». Проте вказана інформація спростовується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2024 № 9CDL4BAJ1UPUKJ9S, згідно із якою за період з 01.12.2010 по 28.02.2011 операції відсутні. До того ж, копія заяви про призначення пенсії за вислугу років від 01.12.2010 містить не заповнений розділ, в якому позивач мала висловити бажання щодо способу виплати їй пенсії, зокрема, не вказано відомостей про банківській рахунок. Копія розписки-повідомлення до цієї заяви свідчить, що позивачем при зверненні за призначенням пенсії за вислугу років не надавалось заяви про виплату пенсії на банківський рахунок чи довідки з його реквізитами. Крім того, працевлаштування позивача 02.12.2010 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, унеможливлює виплату їй пенсії та підтверджує її небажання отримувати пенсію за вислугу років. За таких обставин вважає, що має право на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/619/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві (вх. від 07.02.2025 № 6961) проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що з 26.06.2024 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При цьому, чинним законодавством не передбачено призначення одноразової грошової допомоги відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший. У задоволенні позову просить відмовити.

Від третьої особи надійшли пояснення (вх. від 10.02.2025 № 6249), відповідно до яких позивачу первинно пенсію за вислугу років призначено з 01.12.2010 у сумі 781,74 грн. Пенсію за вислугу років виплачено у лютому 2011 року у сумі 25,22 грн через АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою від 13.08.2024. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 призналася та нараховувалась пенсія за вислугу років, тому положення п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на неї не розповсюджуються, оскільки головною умовою для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є саме неотримання (непризначення) до моменту звернення за пенсією за віком будь-якої іншої пенсії. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2010 перебувала на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти. Наведене не є спірним. При цьому, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що з 02.12.2010 вона працевлаштувалася на посаду вчителя образотворчого мистецтва, отже нарахування пенсії за вислугу років припинено у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 26.06.2024 ОСОБА_1 набула права на вихід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем подано заяву за призначенням/перерахунком пенсії, на підставі якої органом Пенсійного фонду здійснено переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший з 26.06.2024.

Позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою від 16.07.2024 про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, проте отримала відмову, оформлену рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 № . Рішення обґрунтоване тим, що позивачу вже призначалася пенсія за вислугу років.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За змістом наведених норм можна дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Слід зазначити, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Суд зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Поряд з цим, як встановлено із матеріалів справи, за заявою позивача їй з 01.12.2010 вже призначалася пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена 02.12.2010 у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Тобто, до призначення пенсії за віком позивач отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Суд звертає увагу на практику Верхового Суду із зазначеного питання.

Так, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд виснував: «норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: - станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); - станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.».

У постанові від 22.02.2024 у справі № 260/323/20, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Також, у постанові від 21.03.2024 у справі № 580/2737/23 Верховний Суд зазначав: «…Враховуючи зазначені правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачу до призначення пенсії за віком було призначено пенсію за вислугу років з 12.11.2014, тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". …».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

При цьому, стосовно посилань позивача на те, що фактично вона пенсію не отримувала, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2024 № 9CDL4BAJ1UPUKJ9S, суд зазначає наступне. Так, в даному випадку визначальним є факт реалізації особою права на пенсію будь-якого виду до виходу на пенсію за віком, а не фактичне отримання пенсійних виплат.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсію з 01.12.2010 позивачу призначено за її заявою, що спростовує її доводи про небажання отримувати пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 23.04.2025.

Суддя Ю.П. Бойченко