Справа № 600/1965/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1965/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №072896 від 30 квітня 2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» () адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №072895 від 30 квітня 2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» () адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 гривень.

1.2. Ухвалою суду від 06.05.2024 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно заяв по суті справи, представник позивача зазначає, що 30 квітня 2024 року постановами №072895 та №072896 відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області як структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач) на ТОВ «Автокомбінат-1» накладено адміністративно-господарські штрафи у сумі по 34000,00 гривень кожною, з підстав порушення вимог ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

2.2. З оскаржуваними постановами позивач не погоджується та вважає їх протиправною, оскільки така постанова винесена без наявності в діях Товариства правопорушень, оскільки викладені в Акті про проведення перевірки фактичні обставини не відповідають дійсності, відповідно висновки щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт є помилковими.

2.3. Зокрема, як стверджує представник позивача, на момент складення актів перевірки водіями автобусів надані всі необхідні для надання послуг міжнародних пасажирських перевезень документи, в тому числі й дозволи Республік Польща та Литва на міжнародні регулярні пасажирські перевезення, територією яких будуть надаватись позивачем ці послуги. Під час складання актів перевірки вказані дозволи перебували у автобусах та були надані разом із іншими документами інспектору Укртрансбезпеки, що вказує на виконання позивачем вимог ст. 34 Закону №2344-III, тобто забезпечення водіїв необхідною документацією на перевезення пасажирів.

Позиція відповідача

2.4. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

2.5. Так зазначає, що 07.03.2024 року в ході перевірки, проведеної старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Лемешевим А.В. та головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Слюсаренком Д.М., відповідно до Порядку № 1567, 07.03.2024 року, місце перевірки: м. Дніпро, вул. Курчатова 10 перевірено транспортний засіб марки «NEOPLAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат - 1». Було виявлено факт порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні регулярних міжнародних пасажирських перевезень.

2.6. Також, 08.03.2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалася рейдова перевірка (перевірка на дорозі) на підставі направлення на рейдову перевірку від 01.03.2024 року № 000128 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області. В ході перевірки, проведеної головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Слюсаренком Д.М. та старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Лемешевим А.В., відповідно до Порядку № 1567, 08.03.2024 року, місце перевірки: м. Дніпро, вул. Курчатова 10 перевірено транспортний засіб марки «SCANIA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат - 1». Було виявлено факт порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні регулярних міжнародних пасажирських перевезень

2.7. Під час перевірок виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих нормативно-правових актів України у сфері пасажирських перевезень, а саме: відсутній дозвіл іноземної країни по якій будуть здійснюватись перевезення, чим порушено статтю 53 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність за що передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» виконання резидентами України міжнародних перевезень пасажирів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме дозвіл іноземної країни по якій будуть здійснюватись перевезення.

2.8. Відтак, 07.03.2024 року та 08.03.2024 року під час перевірок було виявлено порушення вимог абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Таким чином представник відповідача вважає, що постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства, а відтак не підлягають скасуванню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що 07.03.2024 року представниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, направлення на рейдову перевірку від 01.03.2024 року №000128, перевірено транспортний засіб (місце перевірки: м. Дніпро, вул. Курчатова 10) марки «NEOPLAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат-1».

За результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № 038723 від 07.03.2024 року.

Згідно вказаного Акту виявлено порушення, передбачене статтею 34 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме відсутній дозвіл іноземної країни, по якій будуть здійснюватися перевезення, чим порушено вимоги статті 53 Закону України Про автомобільний транспорт, за що передбачено відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В Акті наявний запис про те, що водій транспортного засобу від ознайомлення з актом відмовився.

3.2. 08.03.2024 року представниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, направлення на рейдову перевірку від 01.03.2024 року №000128, перевірено транспортний засіб (місце перевірки: м. Дніпро, вул. Курчатова 10) марки «SCANIA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат - 1».

За результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № 038676 від 08.03.2024 року.

Згідно вказаного Акту виявлено порушення, передбачене статтею 34 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме відсутній дозвіл іноземної країни, по якій будуть здійснюватися перевезення, чим порушено вимоги статті 53 Закону України Про автомобільний транспорт, за що передбачено відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

3.3. 19.04.2024 року Т.в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті оформлено повідомлення №34139/42/24-24 від 19.04.2024 року та №№34135/42/24-24 від 19.04.2024 року, згідно яких ТОВ «Автокомбінат-1» запрошується на розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно актів №038723 від 07.03.2024 року та № 038676 від 08.03.2024 року на 30.04.2024 року.

3.4. 30.04.2024 року В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання ТОВ «Автокомбінат-1», прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №072895 та №072896, відповідно до яких за порушення вимог статі 53 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, постановлено стягнути з ТОВ «Автокомбінат-1» адміністративно-господарський штраф на суму по 34000,00 грн. згідно кожної постанови.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.2. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

4.3. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова №103).

4.4. Згідно пункту 4 Постанови №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є: 1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; 2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

4.5. Предметом оскарження у цій справі є постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №072895 від 30.04.2024 року та №072896 від 30.04.2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

4.6. Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваних постанов, оцінивши їх на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

4.7. Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III та інші нормативно-правові акти в редакції, чинній на час здійснення перевірки транспортного засобу позивача).

4.8. Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

4.9. Згідно приписів статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

4.10. На виконання зазначеної вище статті Кабінетом Міністрів України 08.11.2006 прийнято постанову №1567 Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), якою затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок №1567, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 79 від 02.02.2022 та зі змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України №457 від 09.05.2023, чинній на час проведення перевірки транспортного засобу позивача).

4.11. Відповідно до пункту 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

4.12. Згідно з пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

4.13. Пунктом 4 Порядку №1567 визначено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

4.14. Згідно пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

4.15. Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку №1567).

4.16. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункту 14 Порядку №1567).

4.17. Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

4.18. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю (пункт 16 Порядку №156).

4.19. Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

4.20. Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

4.21. У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №156).

4.22. Пунктом 25 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

4.23. Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

4.24. Отже, аналіз наведених пунктів Порядку №1567 дає підстави для висновку, що адміністративний розгляд справи про застосування адміністративно-господарського штрафу відбувається у відповідному органі державного контролю із обов`язковим належним повідомленням (рекомендованим повідомленням чи під розписку) суб`єкта господарювання.

4.25. Крім цього, із зазначених пунктів Порядку №1567 можна дійти висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів виноситься керівником органу державного контролю або його заступником за наявності достатніх підстав, встановлених під час адміністративного розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу.

4.26. Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, згідно абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.27. Відповідно до частин 5 та 6 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

4.28. Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2024 року та 08.03.2024 року представниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, здійснено перевірку транспортних засобів марки «NEOPLAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат-1» та марки «SCANIA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія і номер тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , згідно тимчасового реєстраційного талону транспортний засіб використовує в своїй діяльності ТОВ «Автокомбінат - 1».

4.29. За результатами перевірок було складено Акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № 038723 від 07.03.2024 року та № 038676 від 08.03.2024 року

Згідно вказаних Актів виявлено порушення, передбачене статтею 34 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме відсутній дозвіл іноземної країни, по якій будуть здійснюватися перевезення, чим порушено вимоги статті 53 Закону України Про автомобільний транспорт, за що передбачено відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

4.30. Як наслідок, за порушення вимог статі 53 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, постановлено стягнути з ТОВ «Автокомбінат-1» адміністративно-господарський штраф на суму по 34000,00 грн. згідно кожної постанови, оскаржуваними постановами до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на суму по 34000,00 грн. згідно кожної постанови

4.31. Даючи оцінку доводам представника позивача щодо правовірності дій відповідача під час винесення спірних постанов, суд зазначає наступне.

4.32. Нормами частини 4 статті 53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

4.33. За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-ІІІ, дозвіл на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом - це документ, що видається уповноваженими органами Договірних Сторін міжнародним автомобільним перевізникам для в`їзду, транзитного проїзду через територію Договірних Сторін, а також здійснення інших видів перевезень, передбачених законодавством.

4.34. Відповідно до пункту 1.3 Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого наказом Міністерства транспорту України 20.08.2004 року № 757 (далі - Порядок № 757), перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

4.35. Дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення, письмової заяви або замовлення бланку дозволу в електронній формі, в яких зазначаються найменування (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (номерні знаки, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів (пункт 3.2 Порядку № 757).

4.36. Автомобільний перевізник забезпечує наявність всіх дозвільних документів, передбачених законами України або міжнародними договорами України з питань міжнародних перевезень, на виконання конкретного перевезення при здійсненні документального контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень (пункт 4.2 Порядку № 757).

4.37. При цьому, суд звертає увагу також на те, що основні засади організації міжнародних регулярних, спеціальних регулярних, маятникових, нерегулярних, транзитних перевезень пасажирів визначає Порядок організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, затверджений наказом Міністерства транспорту України 09.02.2004 року № 75 (далі - Порядок №75).

4.38. Пунктом 6.1 Порядку №75 визначено, що нерегулярні та маятникові перевезення, які здійснюються з використанням українськими перевізниками та іноземними перевізниками шляхових листів груп пасажирів (зразок у додатку 9), звільняються від дозволів, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.

4.39. Відповідно до п. 6.2 Порядку №75 з використанням пасажирськими перевізниками шляхових листів груп пасажирів здійснюються нерегулярні та маятникові перевезення у разі:

1) поїздки "з зачиненими дверима", коли той самий автобус здійснює перевезення тієї ж самої групи пасажирів протягом поїздки та для їх доставки назад на місце відправлення (місце відправлення є на території реєстрації транспортного засобу);

2) перевезення, що передбачає пряму поїздку з пасажирами та зворотну поїздку без пасажирів (місце відправлення є на території реєстрації транспортного засобу);

3) перевезення, що передбачає пряму поїздку без пасажирів і посадку всіх пасажирів зворотного рейсу в одному й тому ж місці за наявності однієї з таких умов:

- пасажири складають групу, що була сформована згідно з договором перевезень;

- пасажири попередньо були доставлені тим самим перевізником за умов, визначених у пункті 2) цього Порядку, на територію іноземної держави, де вони знову здійснили посадку і прямують на територію України;

- пасажири були запрошені здійснити поїздку на територію іншої держави, і вартість транспортування сплачується особами, що зробили запрошення (такі пасажири повинні складати групу, яка не була сформована виключно з метою здійснення саме цієї поїздки і яку буде доставлено на територію України);

4) поїздки автобусів без пасажирів, що використовуються виключно для повернення пошкодженого автобуса, що здійснював міжнародні нерегулярні чи маятникові перевезення або групи пасажирів, яка перевозилась цим автобусом.

4.40. Судом встановлено, що транспортні засоби ТОВ «Автокомбінат-1» здійснювали пасажирські перевезення за маршрутом Харків (Україна) - Утена (Литва).

4.41. Відповідно до статті 40 Закону № 2344-ІІІ, водій автобуса зобов`язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса.

4.42. Згідно статті 3 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Польщі про міжнародні автомобільні перевезення (ратифікованої 21.09.2000 року), перевізники однієї з Договірних Сторін можуть здійснювати регулярні перевезення пасажирів автобусами між територіями обох сторін, а також транзитом через їх території, попередньо отримавши дозволи. Термін «регулярні перевезення пасажирів» означає перевезення пасажирів за визначеними маршрутами, згідно з розкладом руху, на підставі узгоджених тарифів і пунктів зупинок. Кожна з Договірних Сторін видає дозволи на ту частину перевезень, яка здійснюється по її території. Відповідно до ст. 12 вказаної Угоди, дозволи та інші документи, які необхідні відповідно до положень цієї Угоди, а також внутрішнього законодавства, повинні знаходитися в транспортних засобах і пред`являтися на кожну вимогу контролюючих органів.

4.43. За частиною 3 статті 2 Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (ратифікованої 07.07.1993 року) для здійснення регулярного перевезення пасажирів між Договірними Сторонами або транзитом по їх територіях необхідні дозволи, які видаються компетентними органами Договірних Сторін. Частиною 1 статті 10 вказаної Угоди зазначено, що перевізникам однієї Договірної Сторони не дозволяється здійснювати перевезення пасажирів і вантажів між двома пунктами, розташованими на території іншої Договірної Сторони, якщо на це не буде дано дозволу компетентного органу цієї Договірної Сторони.

4.44. Судом встановлено, що 30.04.2024 року керівник ТОВ «Автокомбінат-1» надав письмові пояснення (зареєстровані в органі Укртрансбезпеки за №16817/0/22-24) по суті виявлених під час перевірок порушень, згідно яких зазначив, що під час складання актів, на підставі яких прийняті оскаржувані постанови, «не було прийнято до уваги іноземні дозволи Польщі та Литви, які під час перевірки знаходились в наданій папці із документацією, ксерокопії даних дозволів додаю до пояснення». До пояснення директор ТОВ «Автокомбінат- 1» додав дозволи на виконання регулярних міжнародних пасажирських перевезень, виданих позивачу державною установою Республіки Польщі та Республіки Литва.

4.45. Дійсно, в матеріалах справи наявні два дозволи на виконання регулярних міжнародних пасажирських перевезень, виданих позивачу державною установою Республіки Польщі №0009 від 23.06.2023 року з терміном дії до 25.12.2025 року та №0011 від 31.08.2023 року з терміном дії 25.12.2025 року. Також, наявні два дозволи на виконання регулярних міжнародних пасажирських перевезень, виданих позивачу державною установою Республіки Литва №004352 від 30.08.2023 року з терміном дії до 25.12.2025 року та №004353 від 30.08.2023 року з терміном дії до 25.12.2025 року.

4.46. Водночас, доводи представника відповідача у цій справі полягають у тому, що дозвіл іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення повинен бути у водія безпосередньо під час самого перевезення і відповідно під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі), чого під час проведення перевірок дотримано не було.

4.47. У даному контексті суд зазначає, що доводи сторін є абсолютно протилежними в частині того, чи були наявні дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення, під час здійснення перевірок транспортних засобів позивача.

4.48. Суд наголошує, що специфіка накладення адміністративно-господарської санкції передбачає певну процедуру, яка передбачає, серед іншого, призначення розгляду, справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати всі обставини допущеного порушення. Натомість, під час такого розгляду перевізник може надати свої пояснення та відповідні докази, що і було зроблено позивачем у спірних правовідносинах. Не врахування пояснень та доказів позивача нівелює положення законодавства, якими таке право гарантовано.

4.49. Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

4.50. При цьому, варто зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з фізичною особою-підприємцем, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

4.51. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.52. При наданні оцінки на предмет правомірності оскаржуваних рішень, суд виходить з того, що такі акти в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому мають відповідати критеріям законності таких рішень, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

4.53. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставини, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

4.54. Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Фадєєва проти Росії» нагадав, що, оцінюючи докази, слід застосовувати такий загальний принцип, як принцип доведення "поза всяким сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування досить вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або неспростовних фактичних презумпцій (&.79)

4.55. У справі Рисовський проти України (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

4.56. Поряд з цим, суд звертає увагу на положення Закону України Про адміністративну процедуру від 17.02.2022 року, №2073-ІХ, який відповідно до положень його частини 2 статті 1 поширюється на відповідача, згідно яких адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства (частина 2 статті 10) та сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності (частина 2 статті 15).

4.57. Одним із принципів адміністративної процедури є принцип обґрунтованості (стаття 8), суть якого полягає в тому, що обґрунтування адміністративного акта дозволяє особі зрозуміти, чому адміністративний акт є саме таким, а також допомагає вирішити питання про те, чи варто використати засоби правового захисту. Також обґрунтованість діяльності адміністративних органів та результатів цієї діяльності (адміністративних актів) сприяють реалізації інших принципів загальної адміністративної процедури як концепту верховенства права загалом, так і принципів законності, пропорційності тощо зокрема.

4.58. Відповідно до змісту Резолюції (77) 31 Комітету Міністрів Ради Європи про захист особи відносно актів адміністративних органів, від 28 вересня 1977 року, обсяг обґрунтування має бути достатнім, щоб зрозуміти мотиви органу в прийнятті саме такого рішення. Вважається, що обґрунтування може бути викладене як безпосередньо в адміністративному акті, так і в документі, за допомогою якого такий акт доводиться до відома відповідної особи. Можливе викладення адміністративним органом мотивів на окрему вимогу особи, що має бути зроблено також в письмовій формі в строк, достатній для ознайомлення з обґрунтуванням прийняття акта та для його оскарження. Письмове наведення мотивів є відправною точкою для здійснення правового контролю за діяльністю адміністрації.

4.59. Обов`язок з мотивування адміністративних актів є одним з ключових принципів справедливої адміністративної процедури.

4.60. При цьому, у разі невизначеності в процесі правозастосування, автомобільний перевізник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків з боку контролюючого органу, в у тому числі у вигляді прийняття не сприятливого для нього рішення.

4.61. У цій справі встановлено, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови не врахував обставини того, що у позивача наявні дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення, що свідчить про необґрунтованість вказаних постанов.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Аналізуючи зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваної позивачем постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті від 05.03.2024 року №072410.

5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5.3. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних позивачем постанов, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

5.4. Суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у цій справі, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.5. При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

5.6. Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

5.7. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6056,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3662 від 03.05.2024 року. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у 6056,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

6.3. Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн, то суд, оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі на 5000,00 грн., оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають умовам співмірності та суду не надано детального опису виконаних адвокатом робіт.

6.4. Відтак, враховуючи вартість послуг адвоката, які наведені у розрахунку суми гонорару, суд вважає справедливим стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанов, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №072896 від 30.04.2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 гривень;

3. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №072895 від 30.04.2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 гривень.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 грн та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» (м. Чернівці, вул. Головна, буд. 190, кв. 5, ).

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (м. Київ, вул. Антоновича, буд. 1, ).

Суддя О.В. Анісімов