Справа № 640/20970/20
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайфер Трейдинг" до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідач у додаткових поясненнях позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 08.10.2020 (а.с.66-69).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайфер Трейдинг" пройшло процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку в органі податкової служби, зареєстроване платником податку на додану вартість (а.с.14, 44-49, 60).
Відповідно до висновків акту встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених згідно з:
- податковому повідомленні-рішенні від 03.01.2019 року №5061207. Граничний строк сплати 22.02.2019 року, фактично сплачено 25.02.2019. Кількість днів затримки 3 та 3;
- податковим повідомленням-рішенням від 03.09.2018 №584651207. Граничний строк сплати 15.10.2018, фактично сплачено 16.10.2018. Кількість днів затримки 1.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Відповідно до п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України встановлено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Аналіз вказаних приписів свідчить про те, що позивач має обов`язок сплачувати узгоджені грошові зобов`язання, визначені ним самостійно у податкових деклараціях, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем подання такої податкової декларації.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як уже зазначалося вище, за результатом проведеної камеральної перевірки за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайфер Трейдинг" притягнуто до відповідальності. Порушення термінів сплати ПДВ стосувалося як самостійно задекларованих сум так і визначених контролюючим органом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що податкове повідомлення-рішення №5061207 від 03.01.2019, щодо якого контролюючим органом визначено граничний термін сплати 22.02.2019 ним отримано лише на запит до контролюючого органу, котрий в свою чергу супровідним листом від 15.03.2019 надіслав його примірник (а.с.10-11).
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
За правилами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Вирішуючи питання стосовно того, що слід вважати місцезнаходженням/податковою адресою платника податків - юридичної особи, суд враховує наступне.
Так, пункт 45.2 статті 45 Податкового кодексу України встановлює, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Пунктом 10 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755-IV) встановлено, що до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, належить, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
За змістом статті 9 Закону № 755-IV відомості до ЄДР про юридичну особу, в тому числі щодо її місця знаходження, вносяться відповідно до інформації, наданої самою юридичною особою, і така інформація має бути достовірною.
Отже, для цілей податкового обліку і, відповідно, комунікації із платником податків - юридичною особою, податковий орган використовує адресу, яка відображена в ЄДР і відповідає місцезнаходженню такої юридичної особи.
Таким чином, передбачену податковим законодавством процедуру інформування платника податків про наявний у нього розмір податкового боргу слід вважати належним чином виконаною у разі надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, адресованого платнику податків - юридичній особі, саме за адресою її місцезнаходження, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З аналізу зазначених норм права вбачається, що право податкового органу нараховувати штрафи платнику податків за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань виникає лише у випадку коли суми такого зобов`язання є узгодженими. У протилежному випадку, на таку суму не розповсюджується дія статті 126 Податкового кодексу України щодо граничних строків сплати, а в контролюючого органу не виникає право нараховувати штрафи за їхнє порушення.
За таких обставин, суд вважає протиправним застосування відповідачем штрафу за порушення строків сплати грошових зобов`язань, визначених за податковими деклараціями та уточнюючим розрахунком в сумі 9103,42 грн., відповідно протиправність податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в цьому розмірі.
Що стосується застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату сум ПДВ, визначених контролюючим органом згідно з податковим повідомленням-рішенням від 03.09.2018 №58451207, термін сплати якого до 15.10.2018, фактична сплата 16.10.2018. Контролюючим органом застосовано штрафну санкцію в розмірі 382,94 грн.
Разом з тим, суд вважає слушним посилання позивача на порушення контролюючим органом вимог ст.86 Податкового кодексу України, зокрема що стосується права платника подавати заперечення та брати участь у розгляді його заперечень до акту перевірки.
Так, з урахуванням вимог пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України саме протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 Податкового кодексу України, керівник контролюючого органу (або його заступник) приймає податкове повідомлення-рішення, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень.
Як уже судом зазначалося, камеральну перевірку контролюючий орган провів 05.08.2020 та дійсно вже 06.08.2020 прийняв спірне в цій справі податкове повідомлення-рішення.
Водночас суд зазначає, факт порушення податковим органом строку прийняття податкового повідомлення-рішення, встановленого пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним спірного рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з процедурою його прийняття.
Суд зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, прийняття такого рішення на наступний день після перевірки не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайфер Трейдинг" підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
В силу частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 2043,14 грн. (2102*97,2:100) (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.