Справа № 947/11769/25
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/947/147/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Миргородського Сергія Петровича, Департаменту патрульної поліції ( ) за участі третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сері ЕНА №4325156 від 22.03.2025 року і закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Суд ухвалою від 07.04.2025 року відкрив провадження у термінової справі та залучив до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що позивач, який є військовослужбовцем, повертаючись з відпуски до військової частині на належним йому транспортному засобі, був зупинений співробітниками поліції у населеному пункті Іванове, Красносільської сільської громади Одеського району Одеської області з підстав порушення швидкісного режиму руху, однак на вимогу скористатись послугами адвоката та надати доказі правопорушення , отримав відповідь про те що правопорушення було встановлено а тому буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності яку він має право оскаржити до суду.

Позивач вважає що в його діях був відсутні склад адміністративного правопорушення так як жодним доказом на було доведено наявне правопорушення а також була порушена процедура розгляду адміністративної справи, що у сукупності є підставою для скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі.

Відповідно до змісту постанови, яка винесена інспектором 1 взводу 4 рти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Миргородським Сергієм Петровичем, копія якою надана позивачем, : « 22.03.2025 о 09:02:59 у с. Іванове, дорога М14 29 км, водій ОСОБА_1 на транспортному засобі OPEL FRONTERA, д/н НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 78 км/г, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, та ч.1 ст. 122 КУпАП, із стягненням штрафу 340 грн.».

Зазначено у постанові що до неї додаються відео пвр, тс000524.

Від позивача водночас із поданням позову надана заява про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та отримали копії позову із додатками та ухвалу про відкриття провадження, однак, жодних заяв по суті справи, доказів або клопотань до суду не надали, у засідання не з`явились, заяв про розгляд справи у режимі відеоконференції не надавали.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до положень ч.1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП ) органи Національної поліції розглядають , зокрема, справи про адміністративні правопорушення у вигляді порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень ( ч.2 ст. 222 КУпАП).

Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. до ч. 2 ст. 258 КУпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, і у випадках фіксації правопорушень, відповідальність за які передбачені, зокрема, положеннями ч.1 ст. 122 КУпАП , на місце виявлення правопорушення вповноваженими особами, які діють від імені Національної поліції, виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто законодавець передбачив спрощений порядок розгляду адміністративних справ з фіксації певної категорії правопорушень, що компенсується , за для дотримання права на справедливий і законний розгляд справи прошеним порядком оскарження такої постанови, особою яки притягнута до адміністративної відповідальності, через суд у порядку КУпАП та на підставі КАС України.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому відповідно до ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тобто у випадку встановлення правопорушення за допомогою технічного засобу, даний доказ відомості про застосування та його дані , повинні бути відображені у постанові.

За змістом постанови серії ЕНА № 4325156 від 22 березня 2025 не зазначено що правопорушення було виявлено шляхом застосування технічного пристрою. Та взагалі не визначено як саме було зафіксоване правопорушення.

У додатках зазначені відео пвр, тс000524 але що це зазначає , то номера яких пристроїв зазначені, та що саме зафіксовано вказаними пристроями, не зрозуміло.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність процесу розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У даному випадку суд проаналізувавши пояснення позивача, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність від відповідачів заяв по суті справи та не надання з боку відповідачів доказів, приходить до висновку що зі змісту постанови неможливо встановити наявність доказів якими доведено факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП , що у відповідності до презумпції невинуватості є доведеністю відсутності в діях такої особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Миргородського Сергія Петровича, Департаменту патрульної поліції ( ) за участі третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4325156 від 22 березня 2025, винесену інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Миргородським Сергієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення по обставинами викладеним у постанові серії ЕНА № 4325156 від 22.03.2025.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.04.25.

Суддя В. О. Луняченко