Справа № 600/6124/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/6124/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 239 від 05 липня 2024 року, в частині визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 05 липня 2024 року.

1.2. Ухвалою суду від 03.01.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

1.3. 21.01.2025 року до суду надійшов відзив на позов.

1.4. 17.02.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив.

1.5. 20.02.2025 року до суду надійшло заперечення.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Згідно поданих до суду заяв по суті справи (позовної заяви та відповіді на відзив), позиція позивача обґрунтовується наступним.

2.2. Так, позивач, будучи військовослужбовцем ЗСУ, отримав поранення під час бойових дій, після чого пройшов тривале лікування у кількох медичних закладах, включаючи психіатричну лікарню. Лікування завершилось висновком ВЛК про його повну непридатність до військової служби через ПТСР і фізичні наслідки поранення.

2.3. Після лікування позивач очікував на надання супроводжуючої особи, як було рекомендовано лікарями, для повернення до військової частини. Він повідомляв про це командира, а також направив медичні документи через ТЦК та СП.

2.4. Військова частина НОМЕР_1 , попри надану інформацію, не забезпечила супровід. Позивач залишався вдома, продовжуючи лікування, догляд за новонародженою третьою дитиною та іншими неповнолітніми дітьми.

2.5. У липні 2024 року командування військової частини видало наказ №239, яким ОСОБА_1 було визнано таким, що самовільно залишив частину, без проведення службового розслідування та зняттям із забезпечення.

2.6. Позивач оскаржує цей наказ у суді, вважаючи його протиправним, оскільки відсутня вина в його діях він не мав фізичної змоги повернутись до частини без супроводу, про що регулярно повідомляв командування.

2.7. У відповіді на відзив, позивач підкреслює: командування було зобов`язане організувати супровід відповідно до постанови КМУ №948 від 20.08.2024 року, яка регламентує підтримку поранених військовослужбовців.

2.8. Позивач заперечує закиди щодо неподачі рапортів, пояснюючи, що фізично не мав змоги особисто прибути до частини та звернутись із відповідними заявами. Комунікація з командуванням здійснювалась за допомогою мобільних застосунків.

Позиція відповідача

2.9. До суду надійшов відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.10. Так, ОСОБА_1 , після завершення лікування 26.06.2024 року був зобов`язаний самостійно повернутися до військової частини. Згідно з ВЛК, рекомендацій про потребу у відпустці або додатковому лікуванні документ не містив.

2.11. ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, що звернення з проханням про супровід або відпустку через сімейні обставини мало бути оформлене у вигляді рапорту, як це передбачено Статутом ЗСУ. Оскільки такого рапорту від позивача не було, його відсутність розцінюється як самовільне залишення частини.

2.12. Аргумент позивача щодо потреби у супроводжуючому через стан здоров`я відповідач вважає непереконливим, оскільки чинне законодавство не зобов`язує військову частину автоматично призначати супровід.

2.13. ВЧ НОМЕР_1 підкреслює, що відсутність будь-яких офіційних заяв чи звернень від ОСОБА_1 після завершення лікування, свідчить про ігнорування ним порядку проходження служби.

2.14. У позовній заяві позивач сам вказав, що залишався вдома через сімейні обставини, але не оформив це згідно з вимогами, а тому його відсутність не може бути визнана поважною.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 , був військовослужбовцем, та проходив військову службу у Військовій частини ВЧ НОМЕР_1 .

3.2. Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.06.2023 року, №88 позивач 09.06.2023 року одержав травму: контузія, мінно-вибухова травма. Порання сталося під час бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини на виконання обов`язків військової служби.

3.3. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_2 від 18.07.2023 року, №7542 ОСОБА_1 рекомендована відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

3.4. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії №1510 від 31.07.2023 року позивач за станом психічного здоров`я потребує стаціонарного лікування в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні.

3.5. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 25.06.2024 року №527/145, постанови позаштатної ВЛК з правами госпітальної ВЛК при ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 25.06.2024 року та свідоцтва про хворобу №527/145 від 25.06.2024 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, потребує звільнення від виконання службових обов`язків та строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів. Має потребу в 1 (одному) супроводжуючому.

Направлення на проходження ВЛК видане Чернівецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оброни Західного регіону №30.58/02-1083 ВИХ-24 від 07.05.2024 року.

3.6. Також, у матеріалах справи наявне повідомлення ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 26.06.2024 року, №4723, яким інформується командир ВЧ НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 26.06.2024 року виписаний із лікарні.

3.7. Крім цього, дослідженням матеріалів справи встановлено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №145 від 01.05.2024 року ОСОБА_1 , у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення, увільнено від займаних посад та зараховано в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , утримуючи в списках особового складу військової частини, з 01.05.2024 року.

3.8. Також, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №239 від 05.07.2024 року ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , який після закінчення лікування не прибув до підрозділу, вважати таким, який самовільно залишив військову частину 05.07.2024 року. Його знято з усіх видів забезпечення з 05.07.2024 року.

3.9. У матеріалах справи наявні огляди педіатром/сімейним лікарем дітей позивача від 01.10.2024 року, від 29.08.2024 року, від 05.11.2024 року, від 06.09.2024 року, від 29.10.2024 року, від 29.10.2024 року та інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я щодо тимчасової непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами.

3.10. Також, у матеріалах справи наявна переписка з месенджеру «Вайбер» між особою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо його лікування, звільнення з військової служби, перебування в СЗЧ та прибуття за отриманням документів.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби).

4.2. Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.3. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

4.4. На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

4.5. Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

4.6. Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

4.7. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

4.8. Законом України від 24.03.1999 року, №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), яким визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

4.9. Згідно, статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, а відповідно до його статті 2 військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

4.10. Законом України від 24.03.1999 року, №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

4.11. Згідно статті 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо), а згідно його статті 14 із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

4.12. Відповідно до статті 262 Статуту начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

4.13. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі Положення № 1153).

4.14. Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 12 Положення №1153, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

4.15. Пунктом 233 Положення №1153 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

4.16. Відповідно до пункту 241 Положення №1153 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

4.16. Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення №1153 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

4.17. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 року, №901 затверджено Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі Порядок №901).

Цим Порядком визначено механізм здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук (далі - заклади охорони здоров`я), в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, вищими військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти, установами та організаціями Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - військові частини), а також районними (об`єднаними районними), міськими (районними у місті, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки або їх структурними підрозділами (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

4.18. Згідно пункту 4 Порядку №901 заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, окрім іншого, здійснюють надсилання таких документів (обмін такими документами) в електронній формі: рапорта військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я.

У разі потреби заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки можуть здійснювати обмін іншими документами.

4.19. Відповідно до пункту 5 Порядку №901 медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються: закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця, не пізніше дня завершення його лікування та виписки із закладу охорони здоров`я - постанова військово-лікарської комісії, оформлена у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рапорт військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я з метою взяття на військовий облік (виключення з військового обліку), інші документи у разі потреби.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Предметом цього позову є наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 239 від 05.07.2024 року, яким ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 05.07.2024 року.

5.2. Обґрунтовуючи цей позов, позивач вважає, що він не залишав самовільно ВЧ НОМЕР_1 , оскільки перебуваючи дома після закінчення лікування, очікував на надання супроводжуючої особи, як було рекомендовано лікарями, для повернення до військової частини. Про наведене ним повідомлено безпосереднього командира, що підтверджується наданою суду роздруківкою з месенджера «Вайбер».

Також, звертає увагу суду, що за наслідками його відсутності не було проведено службового розслідування по місцю проходження військової служби, що є обов`язковим.

5.3. Натомість, відповідач заперечуючи у задоволенні позову, звертає увагу, що позивач рапорт на надання супроводжуючої особи, не подав, перебував несанкціоновано поза межами військової частини, займаючись сімейними справами.

5.4. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд виходить з того, що під самовільним необхідно розуміти таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу (наказу) начальника (командира).

Нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається в зазначений час для подальшого несення військової частини, а саме: не повертається із звільнення з частини, відрядження, відпуски або з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.

5.5. Як встановлено судом вище, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 25.06.2024 року №527/145, постанови позаштатної ВЛК з правами госпітальної ВЛК при ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 25.06.2024 року та свідоцтва про хворобу №527/145 від 25.06.2024 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, потребує звільнення від виконання службових обов`язків та строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів. Має потребу в 1 (одному) супроводжуючому (направлення на проходження ВЛК видане Чернівецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оброни Західного регіону №30.58/02-1083 ВИХ-24 від 07.05.2024 року).

При цьому суд звертає увагу, що у матеріалах справи наявне повідомлення ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 26.06.2024 року, №4723, яким інформується командир ВЧ НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 26.06.2024 року виписаний із лікарні.

5.6. Статтею 262 Статуту передбачено, що начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії мають право на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки або звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України. Військовослужбовці також мають право особисто подавати документи для оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а також для оформлення звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

5.7. Окрім цього, відповідно до пункту 5 Порядку №901 медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються: закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця, не пізніше дня завершення його лікування та виписки із закладу охорони здоров`я - постанова військово-лікарської комісії, оформлена у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рапорт військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я з метою взяття на військовий облік (виключення з військового обліку), інші документи у разі потреби.

5.8. Отже, приписи Статуту та Порядку №901 передбачають право військовослужбовців, які проходили лікування, окрім іншого, подавати рапорти про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії та інші документи у разі потреби, які надсилаються закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця.

При цьому, у день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули.

В особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

5.9. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 звертався до ВЧ НОМЕР_1 з рапортом про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або з рапортом про надання йому супроводжуючої особи, як і відсутні докази того, що він звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

Враховуючи зміст заяв по суті, та аналізуючи викладене вище, слід прийти до висновку, що позивач наведені рапорти не подавав.

5.10. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач звертає увагу суду, що він звертався до свого безпосереднього керівника щодо оформлення його звільнення та повідомляв останньому про неможливість прибути у військову частину, внаслідок наявності сімейних обставин та необхідності дочекатися супроводу.

На підтвердження наведеного позивачем надано його переписку з месенджеру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з особою ОСОБА_2 .

5.11. Судом досліджено наведену переписку і встановлено наступне.

03.05.2024 року

20:25 ОСОБА_2 : «Я пояснюю ситуацію зі своєї перспективи, щоб ти зрозумів мою реакцію. Ти діючий військовослужбовець, числишся у списках частини. Ти був на лікування, тебе виписали 30.04.2024, в частині ти числишся на лікуванні по сьогоднішній день, бо я не отримав інформацію, що тебе виписали. Ти чекаєш на направлення, котре має зробити частина, але вона його не зробить, бо ти числишся на лікуванні. Розумієш мою реакцію?»

20:26 ОСОБА_1 : «Розумію. І що ми робимо»

20:29 ОСОБА_2 : «прийняв. Другий момент, тебе вивели у розпорядження командира частини, ти маєш знаходитись тепер у Звягелі і там чекати на направлення».

20:29 ОСОБА_1 : «Я не можу там очікувати з сімейних причин»

20:30 ОСОБА_2 : «Поясни будь ласка»

20:30 ОСОБА_1 : «У мене дружина має народжувати і хвора дитина. Тому залишити тепер сім`ю не можу»

21:04 ОСОБА_2 : «командир домовився з комбатом, я подам рапорт на щорічну відпустку (15 днів) для тебе, будеш вдома. Після відпустки потрібно буде прибути на Звягіль, ВЛК скоріше за все проходитимеш у Житомирі або у НВМКЦ «ГВКГ» м. Київ»

05.07.2024 року

12:39 ОСОБА_2 : «Друже, готую доповідь про твоє СЗЧ. За документи по седо інформації не отримав. Ти мав повернутись на Звягель, найпізніше 29.06. Інформую, щоб ти був вкурсі»

12:39 ОСОБА_1 : «Ок»

5.12. Аналізуючи цю переписку, слід прийти до висновку, що позивач знав про необхідність прибути у військову частину, та був проінформований з 05.07.2024 року, що він перебуває у СЗЧ (самовільне залишення частини).

Окрім цього, досліджуючи іншу частину переписки по Вайберу, слід прийти до висновку (зокрема за 11.09.2024 року), що позивач не повернувся у військову частину у зв`язку із хворобою дружини та дітей, а 24.09.2024 року обґрунтував своє неповернення тим, що у висновку ВЛК було зазначено, що він може приїхати тільки з супроводженням.

5.13. З цього приводу суд звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом, чинним на момент виникнення досліджуваних правовідносин, не було передбачено обов`язку командира військової частини забезпечувати супровід військовослужбовця до військової частини, який пройшов ВЛК.

Реалізація наведеного була можлива виключно на підставі рапорту позивача про надання йому супроводу для прибуття до військової частини, однак такого він не подавав.

5.14. Водночас суд зазначає, що наявність у довідці військово-лікарської комісії від 25.06.2024 року №527/145, постанові позаштатної ВЛК з правами госпітальної ВЛК при ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 25.06.2024 року та свідоцтві про хворобу №527/145 від 25.06.2024 року запису про те, що ОСОБА_1 потребує одного супроводжуючого, не зобов`язує командира військової частини такого виділити, оскільки це перебуває в межах його власного розсуду, виходячи із наявних резервів людей, які перебувають в його віданні.

5.15. Також, суд звертає увагу, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1207 (період лікування 29.02.2024 року по 30.04.2024 року) та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2565 (період лікування 09.05.2024 року по 26.06.2024 року) ОСОБА_1 не потребував супроводу. Така рекомендація з`явилася спочатку у постанові ВЛК, а потім у довідці та свідоцтві.

5.16. Однією з основним ознак військової служби є її ієрархічність (жорстка вертикаль влади), яка обумовлює наявність ряду обов`язкових процедурних моментів, дотримання яких є обов`язковим (звільнення по команді, рапортування, підлеглість, обмеження які стосуються проходження військової служби, тощо).

5.17. Зокрема, право на звільнення з військової служби може бути реалізовано за умови дотримання процедури звільнення, яка визначена Положенням №1153. Це Положення передбачає, що рапорт військовослужбовцем подається по команді (встановлена чітка ієрархія та послідовність при отриманні резолюцій на рапорті), при цьому його присутність є обов`язковою, що зокрема слідує з положень його пунктів 234, 242.

Особа, яка перебуває в статусі такого, що «самовільно залишив місце проходження служби» не може бути звільнена зі служби, оскільки не присутня у військовій частині та не може виконати обов`язки покладені Положенням №1153.

5.18. Повертаючись до цих правовідносин, суд звертає увагу, що наявність висновку ВЛК про непридатність до військової служби дійсно є підставою для звільнення, яке оформляється наказом уповноваженого командира.

При цьому період між проходженням ВЛК та прийняттям наказу про звільнення військовослужбовця зараховується до військової служби, у разі якщо особа перебуває по місцю постійної дислокації. В іншому разі, коли особа несанкціоновано відсутня по місцю своєї дислокації, вона вважається такою, що перебуває в СЗЧ, а отже не може бути звільнена із військової служби в силу вимог Положення №1153.

5.19. Водночас на переконання суду, звільнення такої особи за таких обставин з військової служби, підриває військову дисципліну та толерує самовільне залишення військової частини. Військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, зобов`язаний повернутися у військову частину, понести (за наявності) відповідне покарання, і лише після цього реалізувати своє право на звільнення.

5.20. У постанові позаштатної ВЛК з правами госпітальної ВЛК при ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 25.06.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків та строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів.

Жодних рекомендацій щодо надання відпустки цей документ не містить.

5.21. Враховуючи те, що свідоцтво про хворобу №527/145 від 25.06.2024 року затверджено 26.07.2024 року (див. на його зворотній стороні), слідує, що до цього часу позивач мав бути звільнений від виконання службових обов`язків але в цей період він мав перебувати у пункті постійної дислокації.

5.22. Як слідує з дослідженої переписки по Вайберу, а також із змісту позову, позивач не повернувся у військову частину у зв`язку із хворобою дружини та дітей, яких він доглядав та у зв`язку із очікуванням супроводження у військову частину.

З цього приводу суд зазначає, що догляд за дружиною та дітьми є важливим обов`язком чоловіка та батька, але цей обов`язок мав бути реалізований позивачем після звільнення із військової служби, оскільки самовільне рішення про догляд підриває військову дисципліну та суперечить сутності військової служби.

Військовослужбовець зобов`язаний терпіти труднощі та обмеження пов`язані із проходженням військової служби.

5.23. Щодо позиції позивача, згідно змісту якої оскаржуваний наказ було прийнято без проведення службового розслідування, а командування зобов`язане було організувати супровід відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №948 від 20.08.2024 року, яка регламентує підтримку поранених військовослужбовців, то суд зазначає наступне.

5.24. Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Тобто, призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком командира під час здійснення дисциплінарного провадження (подібні норми наявні у Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року, №608).

5.25. Оскаржуваний наказ не є наказом про застосування дисциплінарного стягнення, а отже у цих правовідносинах обов`язку командиру проводити службове розслідування, немає.

5.26. Щодо постанови Кабінету Міністрів України №948 від 20.08.2024 року, то нею затверджений Порядок організації діяльності служб супроводу військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, поліцейських та членів їх сімей, який набрав чинності 23.08.2024 року, тобто після прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 239 від 05.07.2024 року, а тому на ці правовідносини він не може поширюватися в силу положень статті 58 Конституції України.

При цьому суд звертає увагу, що цей Порядок не містить правового урегулювання щодо забезпечення військовослужбовців, які пройшли лікування, фізичного супроводу.

5.27. За таких обставин, узагальнюючи наведене вище, суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

6.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.3. Відповідачем доведено суду правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваного наказу. Позивач, після проходження ВЛК, зобов`язаний був повернутися у військову частину, понести (за наявності) відповідне покарання, і лише після цього реалізувати своє право на звільнення. Доглядаючи за своєю сім`єю (хворі діти, дружина), позивач тим самим довів свою спроможність самостійно прибути до військової частини, що також слідує з його переписки по Вайберу.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу після лікування та проходження ВЛК, тим самим вчинив СЗЧ.

Природа військової служби відрізняється від звичайного життя, а отже те що допустимо під час останнього, не допустимо під час несення військової служби.

6.4. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

6.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Оскільки у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує, сплачений позивачем у справі судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Анісімов