Справа № 480/11471/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області;
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви та клопотання сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем було подано заяви іздокументами для призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою слугувала відсутність у позивача необхідного віку. Позивач вважає рішення неправомірним.
31.10.2023 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач - ГУ ПФУ у Вінницькій області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити.
Відзив мотивовано тим, що спірне рішення прийнято правомірно. Зазначає, що необхідною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, передбаченою п.2 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', є досягнення особою 55 років та за наявності необхідного страхового та пільгового стажу. У зв`язку з недосягненням позивачем на момент звернення 55 років, то їй правомірно було відмовлено у призначенні пенсії.
ГУ ПФУ в Сумській області про відкриття провадження у справі повідомлене належним чином, правом подання відзиву не скористалося. Тому суд, на підставі ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом обставини справи.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією у паспорті (а.с.17).
Згідно з записами трудової книжки: 05.09.1990 позивача прийнято в цех водозабезпечення і каналізації апаратником хімічних розчинів 2 розряду; 01.03.2008 позивач переведена в тому ж цеху апаратником приготування хімічних розчинів (а.с.21-22).
12.09.2024 позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.13).
В рішенні зазначено: страховий стаж позивача 35 років 4 місяці 2 дні; пільговий стаж за Списком № 2 - 14 років 11 місяців 14 днів. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період з 27.12.200 до 13.09.2001, оскільки даний період роботи не підтверджено наказом про результати робочих місць (а.с.63).
Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ у Вінницькій області початково було зазначено у вказаному рішенні дату його прийняття - 18.08.2023, проте потім виправлено цю помилку шляхом прийняття уточненого рішення від 18.09.2023.
На переконання позивача, йому протиправно не призначили пенсію. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо правомірності спірного рішення.
Судом встановлено, що відповідачем - ГУ ПФУ у Вінницькій області, було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням позивачем необхідного 55-ти річного віку.
До вказаних висновків відповідач дійшов застосовуючи норму п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (вище по тексту і надалі - Список № 2), та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, відповідач вважає, що позивач має право на пенсію по досягненню 55 років, оскільки позивач має необхідний страховий стаж та пільговий по Списку № 2, що необхідно для призначення пенсії на пільгових умовах.
Натомість згідно з пунктом "б" ст.13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п. "б" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального та пільгового стажу роботи).
В той же час, діюча на час виникнення спірних правовідносин норма п.2 ч.2 ст.114 Закону про пенсійне страхування, встановлювала вік, з якого жінки мають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 - 55 років.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування в частині віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за списком № 2. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Таким чином, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 2 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування. Тому позивач має право виходу на пенсію саме з 12.09.2023 - з моменту звернення, по досягненню 50 років.
Крім того, згідно п.1 порядку, затвердженого постнаовою КМУ від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Тому саме на адміністрацію підприємства, а не позивача, покладено обов`язок провести атестацію робочого місця.
Таким чином, спірне рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України. Оскільки приймаючи рішення відповідач керувався нормами Закону про пенсійне страхування, а не нормами Закону про пенсійне забезпечення, в редакції від 09.12.2012, а тому він застосував найменш сприятливий підхід до позивача. Не проведення атестації робочого місця не може бути підставою для незарахування особі періоду роботи до пільгового стажу, у разі якщо така робота передбачена відповідним Списком № 2.
2. Щодо способу захисту.
Судом встановлено, що документи про призначення пенсії були розглянути саме ГУ ПФУ у Вінницькій області, а тому саме зазначеним суб`єктом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії, не було застосовано норми Закону про пенсійне страхування.
Отже, виключно вказане управління порушило право позивача на пенсійне забезпечення, тому саме ця особа є належним відповідачем за даним позовом.
Факт того, що пенсія виплачується за місцем проживання територіальним органом пенсійного фонду, не може бути підставою для зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію позивачу.
Суд звертає увагу позивача, що пенсія призначається особам за їх вибором у будь-якому територіальному органі пенсійного фонду, а отримується за місцем проживання.
Тому позивач, після призначення пенсії ГУ ПФУ у Вінницькій області, не позбавлений права отримувати її в ГУ ПФУ в Сумській області, а саме за місцем свого проживання.
Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не було прийнято рішення з урахуванням норм Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, тому підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію на даний час відсутні.
Відповідно до норми ч.1 ст.45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Враховуючи те, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 25.07.2020 (по досягненню 50 років), але із заявою про призначення такої пенсії звернувся 12.09.2023, саме з цієї дати йому повинна бути призначена пенсія.
На підставі вищевикладеного, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. Тому суд визнає протиправним і скасовує спірне рішення. Суд зобов`язує ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2023 про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.
Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ у Вінницькій області, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення. Оскільки захисту судом підлягають лише порушені права позивача, то вказана вимога на даний момент не підлягає задоволенню.
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
1. Судовий збір.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок протиправного рішення ГУ ПФУ в Вінницькій області, то суд, на підставі ч.8 ст.139 КАС України, стягує на користь позивача з цієї особи судовий збір у повному обсязі в розмірі 1073,60 грн.
2. Правнича допомога
В силу норми п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договір від 26.09.2023 про надання професійної правничої допомоги № 01, укладеного між адвокатом Шевцовим П.В. та позивачем; акт від 18.10.23 № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг по договору від 26.09.2023 № 01; розрахунок суми наданих послуг відповідно до договору; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.07.2019 серії ПТ № 2987; оригінал ордеру від 18.10.2023 серії ВІ № 1174654 (а.с.48-53).
Суд наголошує, що надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
ГУ ПФУ у Вінницькій області у мотивах клопотання зазначає про неспівмірність витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн.
Суд звертає увагу сторін, що він не вирішує питання виконання договору між сторонами, саме в контексті цивільно-правової угоди та наслідки такого не виконання.
Представником позивача було складено обов`язковий процесуальний документ - позов. Крім того, суд враховує, що дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судові засідання не проводились, представником позивача було обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, в тому числі обрано неналежного відповідача, а також було подано значну кількість документів, частина яких безпосередньо не стосується предмету доказування по даній справі, тоді як основними документами для вирішення спору були спірне рішення, заява позивача про призначення пенсії та трудова книжка позивача. Також в даних правовідносинах наявна стала практика судів, в тому числі Верховного Суду, а строки розгляду справи пов`язані не зі складністю справи, а навантаженням судді справами та постійним оголошенням сигналу "Повітряна тривога", інформацією про замінування суду та інших обставин, які не залежать від волі судді.
Витрачений адвокатом час на складання адвокатського запиту протягом 1,5 години, як і складання позовної заяви протягом 6,5 год., на переконання суду, не відповідає критерію співмірності витрат. Складання адвокатом позову на 22 сторінках, як і складання 2 адвокатських запитів на 2 сторінках та одного запиту на 3 сторінках не було необхідним для надання позивачу якісної правничої допомоги. На переконання суду, позовна заява могла бути якісно складена адвокатом на 4 сторінках, а адвокатські запити на 1 сторінці.
Крім того, ціна однієї години складання адвокатського запиту, на переконання суду, потребує менше зусиль, а ніж складання позову, натоміть у розрахунку суми наданих послуг відповідно до договору, ціна таких послуг аналогічна.
Також у розрахунку зазначено тривалість складання позову протягом 6,5 год. за ціною 1200 грн та вартість таких послуг - 7200 грн. А також тривалість складання адвокатського запиту протягом 1,5 год. за ціною 1200 грн та вартість таких послуг 800 грн. Отже, такі розрахунки виконані арифметично неправильно. Тим більш у розрахунку вказано про складання саме одного адвокатського запиту, а не 3, копії яких містяться в матеріалах справи.
Отже, з урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ГУ ПФУ у Вінницькій області, із суми 8000 грн до 2500 грн, що є співмірним зі складністю даної справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. В іншій частині витрат суд відмовляє.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - відмовити.
6. В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн - відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 23.04.2025.

Суддя А.І. Сидорук