Справа № 640/3976/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 640/3976/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бучанська виправна колонія №85», Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимоги просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (далі відповідач-2) щодо видання трудової книжки у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020;

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України видати трудову книжку у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020;

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо ненадання розрахунку сум, які підлягають виплаті у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020;

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України надати розрахунок сум, які підлягають виплаті у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непогодження преміювання за серпень, вересень та жовтень 2020 року;

- зобов`язати Міністерство юстиції України погодити преміювання за серпень, вересень та жовтень 2020 року;

- зобов`язати Державну установу «Бучанська виправна колонія № 85» (далі відповідач-1) здійснити всі виплати, які підлягають у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України (далі відповідач-3) з видачі трудової книжки;

- стягнути з Міністерства юстиції України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.11.2020 року по дату фактичного видання трудової книжки;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо встановлення та погодження премії за результатами оперативно-службової діяльності за серпень, вересень та жовтень 2020 року;

- зобов`язати Міністерство юстиції України, Департамент з питань виконання кримінальних покарань, Державна установа «Бучанська виправна колонія (№ 85)» погодити, встановити, нарахувати та виплатити премію за результатами оперативно-службової діяльності за серпень, вересень та жовтень 2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо встановлення та погодження одноразової грошової допомоги для оздоровлення;

- зобов`язати Міністерство юстиції України погодити та встановити одноразової грошової допомоги для оздоровлення;

- зобов`язати Державну установу «Бучанська виправна колонія (№ 85)» нарахувати та виплатити одноразову грошову допомоги для оздоровлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Міністерства юстиції України №3322/к від 02.11.2020 ОСОБА_1 полковника внутрішньої служби 04.11.2020 було звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника державної установи «Бучанська виправна колонія №85».

Позивач вказує, що звільнення було здійснено за власним бажанням відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», на підставі рапорту ОСОБА_1 ; подання в.о. начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Руденка В.І.; листа Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.10.2020 №8/2-9862/Рд.

Стверджує, що 04.11.2020 ОСОБА_1 було заявлено вимогу про видачу йому трудової книжки, а також надання повного розрахунку сум, які підлягають виплаті йому при звільненні, проте дану вимогу ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» було проігноровано.

Представником позивача було надіслано на адресу Міністерства юстиції України адвокатський запит №25/0101азап з прохання надати інформацію щодо: завіреної копії рапорту ОСОБА_1 , на підставі якого останнього було звільнено; завіреної копі подання в.о. начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Руденка В.І., на підставі якого було звільнено ОСОБА_1 ; завіреної копії листа Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.10.2020 № 8/2-9862/Рд, на підставі якого було звільнено ОСОБА_1 ».

08.02.2021 на адресу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України було направлено адвокатський запит №08/0201азап з прохання надати інформацію щодо: письмового розрахунку сум, які належить до виплати ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням; погодити конкретну дату та час отримання трудової книжки із письмовим розрахунком сум, які належить до виплати ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням.

25.01.2021 на адресу Департаменту виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України було направлено адвокатський запит №25/0103азап з прохання надати інформацію щодо: встановлення премія за серпень, вересень та жовтень 2020 року полковнику внутрішньої служби начальнику державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)» Возному В.І.; з яких причин та підставі чого не була встановлена премія за серпень, вересень та жовтень 2020 року полковнику внутрішньої служби начальнику державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)» Возному В.І.; надання належним чином завірених копій документального підтвердження наявності підстав невстановлення премій за серпень, вересень та жовтень 2020 року полковнику внутрішньої служби начальнику державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)» ОСОБА_1

25.01.2021 на адресу Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» направлено адвокатський запит №25/0102азап з прохання надати інформацію щодо: надання завіреного розрахунку, який був здійснений у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 на підставі Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020; того з якої причини станом на 25.01.2021 ОСОБА_1 не була видана його трудова книжка; надання належним чином завіреної копії Положення, на підставі якого здійснює свою діяльність Державна установа «Бучанська виправна колонія (№ 85)».

Позивач вказує, що на жоден запит відповіді від відповідачі він не отримав.

У зв`язку із зазначеною бездіяльністю позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача-3 Міністерства юстиції України проти позову заперечив з наступних підстав.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2020 №2157/7 «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . Ухвалено службове розслідування провести протягом одного місяця з дня його призначення. Відсторонено начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків за займаною посадою на період проведення службового розслідування.

Зазначив, що відповідно до норми Порядку №356/5 наказом Міністерства юстиції України від 18.09.2020 №2502/7 «Про продовження строку проведення службового розслідування» продовжено строк проведення службового розслідування, що здійснюється на підставі наказу Міністерства юстиції України 21.08.2020 №2157/7 «Про проведення службового розслідування» на один місяць, тобто твердження позивача щодо безпідставності строків проведення службового розслідування стосовно нього, на думку відповідача-, є необґрунтованими та помилковими.

Щодо непогодження преміювання за серпень-жовтень 2020 року вказує, що у зв`язку із відстороненням позивача від виконання службових обов`язків за займаною посадою на період проведення службового розслідування у відповідача, відповідно до пункту 6 глави 13 розділу ІІ Порядку №925/5, були відсутні правові підстави для погодження позивачу спірної премії в період часу, коли стосовно нього проводилось службове розслідування, оскільки у цей період часу позивач був відсторонений від виконання службових обов`язків за займаною посадою, тобто не здійснював особистий внесок в загальні результати роботи установи, що є обов`язковою підставою для преміювання.

Разом з тим зазначив, що особам рядового і начальницького складу один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Відповідно до Порядку погодження надання матеріальних допомог, встановлення надбавок, доплат, підвищень посадових окладів і преміювання керівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, підпорядкованих Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.06.2020 №2183/5, та на підставі подання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 12.05.2020 № 9/1-2304/ Гр Мін`юстом листом від 28.05.2020 № 23511/6108-32-20/16.3.2 було погоджено надання у 2020 році допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення начальнику державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 . Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Міністерства, Департаменту щодо встановлення та погодження одноразової грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язання Міністерство погодити та встановити одноразової грошової допомоги для оздоровлення є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, представник відповідача-3 вказав, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.11.2020 №3322/к «Про звільнення» позивача звільнено 04.11.2020 з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» за власним бажанням відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Водночас, наказано державній установі «Бучанська виправна колонія (№85)» здійснити усі необхідні розрахунки.

Листом Міністерства юстиції України від 02.11.2020 №62/14/32-20/дск «Щодо направлення особової справи ОСОБА_1 » особову справу ОСОБА_1 та трудову книжку серії НОМЕР_1 зокрема, було надіслано до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань для організації видачі вказаної трудової книжки при звільненні ОСОБА_1 . Як вбачається з інформації, наданої Департаментом з питань виконання кримінальних покарань, 24.05.2022 позивачем отримано трудову книжку НОМЕР_1 . Таким чином, в діях Міністерства відсутня вина у затримці видачі трудової книжки Позивачу при його звільненні.

У зв`язку з наведеним просив у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позовну заяву Департамент з питань виконання кримінальних покарань проти позову заперечив та зазначив наступне.

Щодо видачі трудової книжки вказав, що на виконання пункту 4.2. Інструкції №58 Міністерство юстиції України листом від 02.11.2020 №62/14/32-20/дск направило до Департаменту на постійне зберігання особову справу позивача, в тому числі трудову книжку та військовий квиток офіцера запасу позивача. Листом від 03.02.2021 №8/1-77 Департамент повідомив позивача про необхідність отримання трудової книжки та військового квитка офіцера запасу. Позивачу було запропоновано отримати зазначені документи у Службі персоналу (на правах управління) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань за адресою вул. Ю.іллєнка, 81, м. Київ, каб. 321 з понеділка по четвер 8.00-17.00 або у п`ятницю 8.00-15.45.

В подальшому від представника позивача адвоката Бердичевського О.В. на адресу Департаменту надійшов адвокатський запит від 08.02.2021 №08/0203азап з проханням погодити конкретну дату та час отримання трудової книжки позивачу.

Листом від 17.02.2021 №8/1-2445/Гр Департамент повторно повідомив про необхідність одержати трудову книжку ОСОБА_1 в Службі персоналу. Крім цього, Департамент листом від 16.03.2021 № 8/І-5248/Гр в третє запропонував позивачу отримати трудову книгу.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання неправомірної бездіяльності Департаменту щодо невидання трудової книжки ОСОБА_1 у зв`язку з його звільненням згідно наказу Міністерства юстиції України від 02.11.2020№ 3322/к та зобов`язання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань видати трудову книжку ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки Департамент діяв в межах чинного законодавства та не одноразово пропонував позивачу отримати трудову книжку.

Наголошує, що 24.05.2022 позивач з`явився до Департаменту та отримав трудову книжку серії НОМЕР_1 та військовий квиток серії НОМЕР_2 .

Щодо вимоги про надання детального розрахунку вказав, що відповідно наказу від 05.11.2020 № 02ЮС-20 «Про виплату при звільненні» виданого державною установою «Бучанська виправна колонія (№ 85)» встановлено, що виплата грошової допомоги при звільненні полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 начальнику установи становить 25% місячного грошового забезпечення за 03 календарних років служби. Крім цього, зазначеним вище наказом встановлено, виплату позивачу компенсацію за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустки в кількості 45 діб за період служби з 01.01.2018 по 31.12.2018; в кількості 27 діб за період служби з 01.01.2020 по 04.11.2020. Враховуючи вище викладене, на думку представника відповідача-2, розрахунок сум та їх виплату, що належали позивачу при звільненні здійснював відповідач-1.

Таким чином, вважає, що вимога позивача щодо визнання неправомірної бездіяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо невидання ОСОБА_1 розрахунку сум, які йому підлягають виплаті у зв`язку із його звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України від 02.11.2020 №3322/к є безпідставними та необгрунтованими, так як Департамент нарахування та виплату зазначених сум не здійснював.

Щодо погодження преміювання зазначив, що погодження премії належить до функціональних обов`язків Державного секретаря Міністерства юстиції України, а тому премія позивачу виплачується з погодженням з Державним секретарем Міністерства юстиції України за умови наявності відповідного фінансування та є правом керівника позивача, а не його обов`язком.

Вказує, що оскільки щодо ОСОБА_1 було проведено службове розслідування, тому на виконання пункту 7 Розділу 13 Порядку № 925/5 та пункту 7 Порядку погодження надання матеріальних допомог, встановлення надбавок, доплат, підвищень посадових окладів і преміювання керівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, підпорядкованих Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затверджений наказом від 24.06.2020 №2183/5 відповідачем-2 подавалась інформація до відповідача-3 з врахуванням зазначених вимог, у зв`язку з чим премії за серпень, вересень, жовтень позивачу не виплачувались.

Враховуючи вищенаведене, представник Департаменту вважає, що вони діяли на підставі та в межах чинного законодавства відтак позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» та наказом міністра юстиції України №3322/к від 02.11.2020 «Про звільнення» з 04.11.2020 звільнений з посади полковника внутрішньої служби з посади начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» за власним бажанням відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» на підставі рапорту ОСОБА_1 , подання в.о. начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Руденка В.І., листа Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.10.2020 №8/2-9862/Рд.

Представником позивача було надіслано адвокатські запити від 25.01.2021 №25/0101азап до Міністерства юстиції України, від 08.02.2021 №08/0203азап до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань , від 25.01.2021 №25/0103азап д Департаменту виконання кримінальних покарань та від 25.01.2021 №25/0102азап до Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» з проханням надати інформацію щодо видачі трудової книжки та щодо проведення нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткових видів) під час проходження військової служби, а також розрахунку при звільненні.

Інформації щодо надання відповідей на вищезазначені рапорти матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 суд зазначає, що нормами ст. 47 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Вимогами ст. 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; до трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Поряд з цим, пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність.

Втім, відповідно до п. п. 4.1, 4.2 вищевказаної Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.11.2020 № 3322/к «Про звільнення» Позивача звільнено 04.11.2020 з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» за власним бажанням відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом Міністерства юстиції України від 02.11.2020 №62/14/32-20/дск «Щодо направлення особової справи ОСОБА_1 » особову справу ОСОБА_1 та трудову книжку серії НОМЕР_1 , було надіслано до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань для організації видачі вказаної трудової книжки при звільненні ОСОБА_1 .

Листом від 03.02.2021 №8/1-77 Департамент повідомив позивача про необхідність отримання трудової книжки та військового квитка офіцера запасу. Позивачу було запропоновано отримати зазначені документи у Службі персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань за адресою вул. Ю.іллєнка, 81, м. Київ, каб. 321 з понеділка по четвер 8.00-17.00 або у п`ятницю 8.00-15.45.

В подальшому від представника позивача адвоката Бердичевського О.В. на адресу Департаменту надійшов адвокатський запит від 08.02.2021 №08/0203азап з проханням погодити конкретну дату та час отримання трудової книжки позивачу.

Листом від 17.02.2021 №8/1-2445/Гр Департамент повторно повідомив про необхідність одержати трудову книжку ОСОБА_1 в Службі персоналу. Листом від 16.03.2021 №8/І-5248/Гр Департамент втретє запропонував позивачу отримати трудову книгу.

Як вбачається з інформації, наданої Департаментом з питань виконання кримінальних покарань, наявної в матеріалах справи, 24.05.2022 позивачем отримано трудову книжку НОМЕР_1 під власноручний підпис.

На переконання суду Департаментом з питань виконання кримінальних покарань було виконано умови зазначені в пункту 4.2 Інструкції № 58 та неодноразово повідомлено позивача про необхідність отримання трудової книжки відтак суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача-2 так як і відповідача-3 у даному випадку виключена, а відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Міністерства юстиції України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.11.2020 року по дату фактичного видання трудової книжки суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку виплачується особі лише при наявності встановленої вини власника у разі затримки видачі трудової книжки. Вказана обставина підтверджена Верховним Судом у постанові від19.11.2020 у справі №640/20012/18.

Вини роботодавця у затримці видачі (направленні) трудової книжки позивачу судом у спірних правовідносинах не встановлено.

При цьому судом наголошується, що обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику трудову книжку кореспондується з поведінкою працівника, яка має бути направлена на отримання трудової книжки.

Водночас, як встановлено судом раніше Міністерство юстиції України у день звільнення позивача було направлено як його особову справу так і трудову книжку до Департаменту виконання кримінальних покарань, а Департаментом, в свою чергу, неодноразово було повідомлення ОСОБА_1 про отримання трудової книжки (листи від 03.02.2021 №8/1-77, від 17.02.2021 №8/1-2445/Гр, 16.03.2021 №8/І-5248/Гр), відтак вина уповноваженої особи у даній ситуації відсутня.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України надати розрахунок сум, які підлягають виплаті у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 затверджено Порядок та механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за№ 377/31829.

Пунктом 5 Розділу 1 Порядку № 925/5 виплата грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу здійснюється за місцем їх служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом відповідного органу або установи на грошове забезпечення.

Абзацом 2 пункту 10 Розділу 1 Порядку № 925/5 посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, підвищення посадового окладу, надбавки та доплати, інші виплати особам рядового і начальницького складу виплачуються (припиняються) до дня підписання наказу про звільнення з посади чи служби, відрахування, закінчення навчання або про скасування встановлених надбавок та доплат, інших виплат або до дня, зазначеного в наказі.

Так, відповідно наказу від 05.11.2020 № 202ЮС-20 «Про виплату при звільненні» виданого державною установою «Бучанська виправна колонія (№ 85)» встановлено, що виплата грошової допомоги при звільненні полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 начальнику установи становить 25% місячного грошового забезпечення за 03 календарних років служби.

Крім цього, зазначеним вище наказом встановлено, виплату позивачу компенсацію за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустки в кількості 45 діб за період служби з 01.01.2018 по 31.12.2018; в кількості 27 діб за період служби з 01.01.2020 по 04.11.2020.

Враховуючи ту обставину, що військову службу ОСОБА_1 проходив у ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» саме цей орган здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення, відтак позовна вимога до Департаменту заявлена безпідставно.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85» здійснити всі виплати, які підлягають у зв`язку із звільненням згідно Наказу Міністерства юстиції України № 3322/к від 02.11.2020, суд зазначає, що як слідує з довідки № 9 від 16.02.2021 виданою ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» станом на дату звільнення 04.11.2020 відповідно до наказу №202/ОС-20 від 05.11.2020 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено грошову допомогу при звільнені в сумі 21 199,63 грн, та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 67 838,81 грн. 18.11.2020 було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 42 999,85 грн; 02.12.2020 була виплачена грошова допомога при звільнені в сумі 21 199,63 грн. 18.12.2020 була виплачена компенсація за невикористані дні відпустки в сумі 11 095,01 грн.29.12.2020 була виплачена компенсація за невикористані дні відпустки в сумі 13 743,95 грн. Всього виплачено грошової допомоги при звільнені в сумі 21 199,63 грн, та компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 67 838,81 грн.

Станом на 15.02.2021 заборгованості по грошовій допомозі при звільнені та компенсації за невикористані дні відпустки не має, відтак вказана вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Крім того позивачем до відповідача-2 та відповідача-3 заявлено вимогу про погодження преміювання за серпень-жовтень 2020 року.

З цього приводу суд зауважує, що частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 п.5 Постанови №704 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Отже Постанова №704 надає право здійснювати преміювання, та не визначає це обов`язком.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Порядок №925/5).

Відповідно до п.3 розділу 1 Порядку №925/5 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Отже, до складу грошового забезпечення серед іншого входять щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) додаткові види грошового забезпечення. При цьому премія не є обов`язковою частиною щомісячного грошового забезпечення, а є додатковою стимулюючою виплатою за високі показники в роботі, значний особистий вклад в роботу установи тощо.

Відповідно до п.5 розділу 1 Порядку №925/5 виплата грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу здійснюється за місцем їх служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом відповідного органу або установи на грошове забезпечення.

Особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в державних підприємствах Державної кримінально-виконавчої служби України, грошове забезпечення виплачується за рахунок і в межах коштів відповідних підприємств.

Пунктами 1-4 розділу 13 Порядку №925/5 встановлено, що керівники органів і установ мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється згідно з положенням про преміювання, що затверджується в кожному органі та установі, в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах, а також фінансових можливостей підприємств установ виконання покарань.

Премія виплачується разом з виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць.

Виплата премії особам рядового і начальницького складу та позбавлення їх премії здійснюються згідно з наказами.

У випадку допущення особами рядового або начальницького складу порушень чи проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Пунктом 6 розділу 13 Порядку №925/5 визначено, що керівники органів і установ мають право позбавляти осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково за той розрахунковий період, у якому допущено або виявлено порушення чи проступок, у тому числі за: порушення службової дисципліни; невихід на службу без поважних причин; порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді, під час патрулювання та чергування; незадовільні показники службової діяльності; викривлення фінансової, бюджетної та статистичної звітності.

Відповідно до п.24 розділу 1 Порядку №925/5 встановлення надбавок, доплат, підвищень посадових окладів, преміювання та надання допомог для оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань особам начальницького складу, які перебувають на посадах (виконують обов`язки) керівників Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, начальників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, а також установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, здійснюється за погодженням із Державним секретарем Міністерства юстиції України у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Аналіз наведеного свідчить про те, що премія начальнику Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» виплачується за погодженням Державного секретаря Міністерства юстиції України за умови наявності відповідного фінансування та є правом керівника позивача, а не його обов`язком.

Таким чином, Департамент з питань виконання кримінальних покарань та Міністерство юстиції України не мають обв`язку щомісячно преміювати ОСОБА_1 , оскільки премія є додатковою стимулюючою виплатою.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що к відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2020 №2157/7 «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . Ухвалено службове розслідування провести протягом одного місяця з дня його призначення. Відсторонено начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків за займаною посадою на період проведення службового розслідування. Відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу V Порядку № 356/5 начальник, який призначив службове розслідування, або старший прямий начальник у разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії продовжує письмовим наказом строк проведення службового розслідування, але не більш як на один місяць.

У відповідності до вищевказаної норми Порядку №356/5 наказом Міністерства юстиції України від 18.09.2020 №2502/7 «Про продовження строку проведення службового розслідування» продовжено строк проведення службового розслідування, що здійснюється на підставі наказу Міністерства юстиції України 21.08.2020 №2157/7 «Про проведення службового розслідування» на один місяць.

Згідно з приписами п. 7 Порядку погодження надання матеріальних допомог, встановлення надбавок, доплат, підвищень посадових окладів і преміювання керівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, підпорядкованих Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 24.06.2020 року №2183/5, на час проведення службового розслідування стосовно керівника бюджетної установи погодження на його преміювання не надається. За результатами службового розслідування у разі відсутності дисциплінарного проступку та підстав до притягнення керівника бюджетної установи до відповідальності премія погоджується за весь період його проведення на підставі відповідного подання Департаменту, міжрегіонального управління.

Тож, беручи до уваги те, що наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2020 №2157/7 «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно начальника державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , правомірно не погоджено преміювання.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань встановити одноразову грошову допомогу для оздоровлення та ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» виплати таку допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 1 пунктом 5 Постанови №704, керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

В свою чергу, наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з пунктом 3 Порядку грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до Порядку погодження надання матеріальних допомог, встановлення надбавок, доплат, підвищень посадових окладів і преміювання керівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, підпорядкованих Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.06.2020 № 2183/5, та на підставі подання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 12.05.2020 № 9/1-2304/ Гр Мін`юстом листом від 28.05.2020 № 23511/6108-32-20/16.3.2 (копія листа додається) було погоджено надання у 2020 році допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення начальнику державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 .

Як слідує з рапорту ОСОБА_1 від 22.04.2020 позивач просив надати йому матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік, однак власноручно головним бухгалтером начальником відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку підполковником внутрішньої служби зазначено що допомога на оздоровлення у 2020 році не надавалася та надання допомоги буде проведено в межах кошторисних призначень загального фонду державного бюджету.

Відтак суд зазначає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Міністерства, Департаменту щодо встановлення та погодження одноразової грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язання Міністерство погодити та встановити одноразової грошової допомоги для оздоровлення є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідачі посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли в межах та на підставі законодавства в межах покладених на них повноважень.

Згідно з приписами Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для захисту права у судовому порядку обов`язково має бути встановлене судом під час розгляду справи порушення такого права суб`єктом владних повноважень.

Суд наголошує, що висновок про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень неможливий без достеменного встановлення факту вчинення позивачем всіх необхідних, передбачених чинним законодавством, активних дій, результатом яких могли бути очікувані ним рішення такого суб`єкта чи певні дії тощо.

Таким чином, такі позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №1540/3590/18 від 21 серпня 2019 року.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Бучанська виправна колонія №85», Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк