Справа № 280/10330/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10330/24
Суддя І інстанції Богатинський Б.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 46 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати стаж, який зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.09.1982, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.07.1985 та призначити пенсію починаючи з 15.10.2024.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 46 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати стаж ОСОБА_1 , який зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.09.1982, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.07.1985 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Посилається на правомірність рішення № 46 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії. Вказує на те, що на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989 року дата народження (рік) позивача містить виправлення, яке не завірено підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58. Також скаржник зазначає про відсутність законних підстав для зарахування до стажу періоду з 08.07.1985 року по 01.08.1989 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 15.07.1985 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 08.10.2024 подано до управління Пенсійного фонду України заяву щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (визначений структурний підрозділ органу за принципом екстериторіальності) прийняте рішення №46 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.

У оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що не взято до уваги:

- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 30.09.1982, оскільки на титульній сторінці має місце виправлення року народження особи, не завірено належним чином;

- періоди роботи в колгоспі 40-річчя Жовтня з 08.07.1985 по 01.08.1989 відповідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 15.07.1985, оскільки відомості про виконання трудової участі у господарстві внесено неповністю.

Не погоджуючись з рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Поряд з цим, суд зазначає, що на час заповнення трудових книжок позивача (дата заповнення 30.09.1982 та 15.07.1985), діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412) (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.2 Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.5 Інструкції № 162 передбачено, що у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення і інш. виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати робітнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно із пунктом 2.7 Інструкції № 162 якщо підприємство, що внесло неправильний чи неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності вищестоящою організацією, якій підпорядковувалося ліквідоване підприємство.

У подальшому була чинною інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року , яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження: відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення: відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України: відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з ним винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказ) (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати текст) наказу (розпорядження).

При цьому, згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Як вбачається з трудової кижки позивача НОМЕР_1 від 30.09.1982, в ній містяться наступні записи роботи позивача:

1. 01.09.1979 - учень Біловодського сільського профтехучилища - диплом від 18.07.1982 року;

2. 16.07.1982 - Біловодська райсільгосптехніка;

3. 29.07.1982 - прийнятий шофером 3-го класу автопарку (наказ № 82-п від 28.07.1982);

4. 13.10.1982 звільнений по ст. 3 ст. 36 КЗпП УРСР у зв`язку з прийняттям в армію (наказ № 111-п від 13.10.1982);

5. 08.01.1985 прийнятий шофером 3-го класу (наказ № 3 від 07.01.1985) 01.05.1985 присвоєно 2 клас водія;

6. 28.06.1985 надати розрахунок по власному бажанню по ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 46 від 28.06.1985);

7. 01.08.1989 проходив службу в органах внутрішніх справ України (наказ № 56 від 10.08.1989);

8. 30.10.1998 звільнено з органів внутрішніх справ України (наказ № 62 від 30.10.1998).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Натомість, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести негативні наслідки за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення титульної сторінки трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в зарахуванні певних періодів до страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо правомірності незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в колгоспі 40-річчя Жовтня з 08.07.1985 по 01.08.1989 відповідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 15.07.1985, колегія суддів зазначає наступне.

У спірні періоди роботи позивача діяв Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі Постанова № 310).

Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Постанови № 310).

Згідно із пунктом 6 Постанови № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Згідно з записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 15.07.1985 позивач:

1. 08.07.1985, колгосп ім. 50-річчя Жовтня, прийнятий в члени колгоспу, наказ №9 від 08.07.1985;

2. звільнений з колгоспу по переводу в РВВС наказ № 9 від 01.08.1989 року.

Трудова участь в громадському господарстві:

- 1985 прийнятий колгоспом річний мінімум участі в громадському господарстві 143 - виконання річного мінімуму участі в громадському господарстві 144,

- 1986 прийнятий колгоспом річний мінімум участі в громадському господарстві 280 -виконання річного мінімуму участі в громадському господарстві 306,

- 1987 прийнятий колгоспом річний мінімум участі в громадському господарстві 280 -виконання річного мінімуму участі в громадському господарстві 287:

- 1988 прийнятий колгоспом річний мінімум участі в громадському господарстві 280 -виконання річного мінімуму участі в громадському господарстві 342.

Відповідно, трудова книжка колгоспника позивача НОМЕР_2 від 15.07.1985 містить інформацію про встановлений мінімум та фактично відпрацьований позивачем час в колгоспі за періоди 1985-1988 роки, які засвідчені підписом голови колгоспу та печаткою.

При цьому, з приводу відсутності у трудовій книжці колгоспника інформації про виконання встановленого мінімуму та фактично відпрацьований час в колгоспі за 1989 року, колегія суддів зазначає, що позивач не є особою, яка відповідальна за ведення обліку відпрацьованого часу та внесення такої інформації до трудової книжки колгоспника.

Разом з тим, зважаючи на наявність в трудовій книжці відомостей про дату звільнення позивача з колгоспу з 01.08.1989 року, а також відсутність записів про невиконання позивачем встановленого мінімуму пропорційно відпрацьованого часу у 1989 році, колегія суддів робить висновок про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в колгоспі 40-річчя Жовтня з 08.07.1985 по 01.08.1989 відповідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 15.07.1985.

Зважаючи на наведене, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 46 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати стаж ОСОБА_1 , який зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.09.1982, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.07.1985 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун