Справа № 546/19/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р.Справа № 546/19/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2025, (головуючий суддя І інстанції: Романенко О.О.) року по справі № 546/19/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕНА №3779906 від 03.01.2025, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, ним не перевищено швидкість руху, крім того він має право на керування транспортним засобом, а тому відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2025 позов задоволено.

Департамент патрульної поліції (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачем належними доказами (фото та відео файлами, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam) доведено вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП України.

Відповідно до відомчих баз даних МВС України, ОСОБА_1 мав посвідчення водія з 23.12.2025, здійснив його заміну 07.01.2025 , проте картка була сформована лише 07.01.2025 року, тобто, через кілька днів після винесення постанови про адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим поліцейський, станом на 03.01.2025 року, не знайшов будь яких відомостей про наявність посвідчення водія у позивача.

Отже, на думку апелянта, постанова від 03.01.2025 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, письмові пояснення, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.01.2025 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області винесено постанову серії ЕНА № 3779906, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.36, ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн (а.с. 83-85).

Згідно постанови, 03.01.2025 о 11:13:00 у м. Решетилівка по дорозі М-03 Київ-Харків Довжанський 306 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом в межах м. Решетилівка, рухався зі швидкістю 86 км./год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 36 км./год. Швидкість руху вимірювалась TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425), а також керував транспортним засобом не маючи права керувати транспортним засобом, чим порушив п. п. 12.4 ПДР України, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» , постанову КМУ №340 та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.36, ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення .

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 03.01.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.36, ч. 1 ст. 122 , ч. 2 ст. 126 КУпАП за вчинення правопорушеннь, що сталися 03.01.2025.

Щодо порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту порушення позивачем швидкісного режиму, оскільки надані фото та відеозапис з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425) фіксують лише рух транспортного засобу SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_2 , проте не фіксують швидкість його руху.

Колегія суддів не погоджується із оцінкою судом першої інстанції доказів, наданих позивачем, оскільки фото та відео фіксація порушення здійснювалася за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425). На фотознімку зафіксовано рух транспортного засобу Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 на а/д Київ Харків Довжанський 306 км, в межах м. Решетилівка зі швидкістю 86 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, дату і час фіксації 03.01.2025 о 11:13:17 год, а також географічні координати місця вчинення правопорушення.

Прилад TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425), використаний відповідачем , дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, експертним висновком та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 112-117).

З урахуванням наведеного, дані фотофіксації, зроблені за допомогою приладу TruCam є належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Доказів на спростування зазначених обставин судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в цій частині помилковими, а факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП доведений належними доказами наявними в матеріалах справи , отже в цій частині постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою.

Щодо порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно постанови від 03.01.2025, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності зокрема за ч.2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач у період з 20.08.2005 по 20.12.2005 проходив навчання за програмою водіїв категорії «В,С» за результатами якого 23.12.2005 Лозівське МРЕВ Харківської області видало позивачеві посвідчення водія серії НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 (а.с. 38).

Отже, з 23.12.2005 мав посвідчення водія НОМЕР_3 на категорії «В» і «С» відповідно до яких мав право керувати автомобілями, дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми, а також автомобілями, що призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна вага яких перевищує 3500 кг (7700 фунтів), видане Лозівським МРЕВ УДАІ УМВС в Х/О, копія якого наявна в справі.

07.01.2025 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_5 у якому відкриті категорії «В1», «В», «С1», «С», у якому в графі 10 щодо кожної категорії транспортних засобів «В», «В», «С1», «С» зазначено початок наданого права керування 23.12.2005, термін дії вказаний до 07.01.2055.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , транспортний засіб марки «SKODA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , 03.01.2025 на а/д Київ Харків Довжанський 306 км, в межах м. Решетилівка, має повну масу 2340 кг і відноситься до легкового автомобіля (а.с. 39 40).

Згідно із витягу із системи «НАІС ДДАІ» МВС України (скріншоту), наданого відповідачем до суду вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 23.12.2005 року, категорії «В», «С», статус «загублено». ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_5 07.01.2025, термін дії до 07.01.2055, категорії «В1», «В», «С1», «С», міститься відмітку про заміну посвідчення 07.01.2025 (а.с. 109).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , станом на 03.01.2025 року мав право керування транспортними засобами відповідної категорії, що свідчить про відсутність порушення ч.2 ст.126 КУпАП України та неправомірність постанови в цій частині .

Доводи апелянта, з посиланням на постанову , що у позивача не було при собі водійського посвідчення, не спростовують висновків суду, оскільки вказані обставини є складом іншого порушення, а саме за ч. 1 ст.126 КУпАП, проте за цією статтею дії позивача відповідачем не були кваліфіковані.

Доводи апеляційної скарги щодо не відображення в базі даних станом на день складання постанови відомостей щодо наявності у позивача відповідних документів на право керування транспортним засобом не спростовують висновків суду про наявність такого права у позивача.

Щодо висновків суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Так, суд першої інстанції вважав, що оскільки відсутні порушення з боку позивача, тому наявні підстави для її скасування із закриттям провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що підставою для закриття провадження у справі є факт відсутності в діях особи-порушника складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду встановлено відсутність тільки одного адміністративного правопорушення, а саме передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак в діях позивача наявний склад порушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, отже підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП відсутні.

Натомість, постанова серії ЕНА №3779906 від 03.01.2025 складена за кількома адміністративними правопорушеннями.

На підставі викладеного, враховуючи, що у діях позивача наявне порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте повноваження щодо визначення розміру стягнення віднесені до відповідача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 3, 6 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 605,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду, позов задоволено частково на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 302,80 грн. (605,60 грн :2) за рахунок бюджетних асигнувань ДПП.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2025 по справі № 546/19/25 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №3779906 від 03.01.2025 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, вул. Федора Ернста, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк