Справа № 160/7027/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7027/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., секретар судового засіданні Жмуренко В.В., за участі представника позивача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Швецової Т.В., представника відповідача Бичкова В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року в адміністративній справі №160/7027/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути суму податкового боргу до бюджету у сумі 123116,39 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 123 116 (сто двадцять три тисячі сто шістнадцять) гривень 39 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Бичков В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки суд не керувався нормами Закону України «Про оренду землі», умовами договору оренди та приписами статей 285-288 ПК України з питання розміру, строків та порядку сплати орендної плати за землю.

Вважає, що не зрозуміло якого податкового боргу стосується податкова вимога від 25.11.2015 року №2395-04 та чи не сплив строк стягнення боргу по цій вимозі, адже з доказів поданих у справу не можливо визначитися в цьому питанні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також сторони подали додаткові пояснення у справі, які підтверджують обставини викладені у позовній заяві та апеляційній скарзі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та додаткові пояснення у справі, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що станом на час звернення позивача до суду за відповідачем рахувався податковий борг з орендної плати у фізичних осіб у загальному розмірі 123 116,39 грн.

14.04.2017 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №777174-13, термін сплати 13.06.2017 року, на загальну суму 18150,02 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано 30.06.2017 року.

22.03.2018 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №1-0417, термін сплати 21.05.2018 року, на загальну суму 18150,02 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано 01.06.2018 року.

02.05.2019 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №-0417, термін сплати 01.07.2019 року, на загальну суму 21174,72 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано 30.06.2019 року.

24.02.2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №-0417, термін сплати 29.08.2020 року, на загальну суму 21174,72 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано 30.06.2020 року.

24.03.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №-0417, термін сплати 28.09.2021 року, на загальну суму 21174,72 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано 16.06.2021 року.

30.06.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення №-0417 термін спати 22.10.2022 року, на загальну суму 23292,19 грн., яке було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та була повернена із зазначенням причини не вручено «за закінченням терміну зберігання».

25.11.2015 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №2395-04 на загальну суму 123 116,39 грн., яку було направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручено особисто 12.12.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням АТ «УКРПОШТА».

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги форми «Ф» №2395-04 від 25.11.2015 року не переривався, податкова заборгованість не погашалась, тому з метою стягнення боргу позивач звернувся до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що податкове зобов`язання визначено ГУ ДПС у Дніпропетровській області в податковому повідомленні-рішенні та відповідачем не сплачено у встановлений строк. Визначена сума податкового зобов`язання є узгодженою, та набула статусу податкового боргу. Будь-які відомості щодо оскарження податкових повідомлень-рішень №777174-13 від 14.04.2017р., №1-0417 від 22.03.2018р., №-0417 від 02.05.2019р., №-0417 від 24.02.2020р., №-0417 від 24.03.2021р., №-0417 від 30.06.2022р., в адміністративному або судовому порядку, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган фіскальної служби надсилає йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.

На підставі пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідачу 25.11.2015 виставлено податкову вимогу №2395-04, яка відповідачем не оскаржена.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Керуючись підпунктами 95.1-95.3 статті 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 123 116,39 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, тому апеляційний суд вважає необґрунтованими та не сприймає доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції вимог вищевказаного податкового законодавства.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/7027/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/7027/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена та проголошена в судовому засіданні 16.04.2025 року, в повному обсязі постанова складена 21 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко