Справа № 280/7795/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7795/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7795/24 (головуючий суддя першої інстанції - Конишева О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТРЕЙД 21» до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15.08.2024 року звернувся засобами поштового зв`язку до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №01-05/143 від 25.06.2024 року та №01-05/142 від 25.06.2024 року про накладення штрафів за порушення Закону України «Про рекламу».

В обгрунтування позову зазначено, що відсутні докази, що директор або уповноважені особи ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» ознайомлювалися з направленням на проведення позапланового заходу відносно TOB «ЕКОТРЕЙД 21» та доказами його направлення позивачу; наказом про призначення позапланового заходу відносно TOB «ЕКОТРЕЙД 21» та докази ознайомлення директора TOB «ЕКОТРЕЙД 21» або уповноважених представників TOB «ЕКОТРЕЙД 21» з ним; підставами проведення позапланового заходу та доказами ознайомлення директора або уповноважених осіб TOB «ЕКОТРЕЙД 21» з цими підставами; вимогою про надання документів та докази направлення позивачу вимоги про надання документів; повідомленням про розгляд справи та докази направлення його позивачу; докази направлення позивачу рішень. Також позивач зазначає що м. Івано-Франківськ не є юридичною адресою позивача, що свідчить про неналежне повідомлення позивача та вручення йому документів перевірки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області №01-05/143 від 25.06.2024 року та №01-05/142 від 25.06.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу та всі документи надсилались йому рекомендованими листами №960 та №995 (повернуті, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою), як передбачено Законом України «Про рекламу» та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року №693. Вважає, що при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу (тобто змістом реклами) та провадженні у справі за ознаками порушення законодавства про рекламу відповідач діяв в межах повноважень та у відповідності з порядком, визначеним наведеними нормами законодавства.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОТРЕЙД 21» є суб`єктом господарювання (ЄДРПОУ №44415170), основним видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11). Позивач перебуває на податковому обліку в органах ДПС України, є платником податку на додану вартість (ІПН 43), здійснює свою діяльність з 03.09.2021 року, місцезнаходження: Україна, 70501, Запорізька область. Пологівський район, місто Оріхів, вул. Героїв Крут, 111 (а.с.32-33).

Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, який в даних правовідносинах здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» на підставі матеріалів справи та протоколу засідання управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Івано- Франківській області від 25 червня 2024 року № 21 встановлено: що представниками ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21», на фасаді (віконній вітрині) магазину «ВИНА СВІТУ», вул.Галицька, 93, м. Івано-Франківськ, розповсюджено (для невизначеного кола осіб) зовнішню рекламу алкогольного напою - «ПРИДБАЙ КАГОРИ ДО ВЕЛИКОДНЯ із зображенням 3 пляшок вина», чим порушено вимоги частини другої статті 22 Закону України «Про рекламу» та не надано інформації щодо вартості забороненої законодавством зовнішньої реклами алкогольних напоїв, чим порушено частину другу статті 26 Закону України «Про рекламу».

В матеріалах справи наявний лист Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № Вих-06.2/2871-24 від 29.05.2024 року, який надіслано на адресу ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» як вимогу щодо надання до 10.06.2024 року інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: копію ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, інформацію щодо витрат пов`язаних з виготовленням та розповсюдженням зовнішньої реклами та реклами в інтернет-мережі «Інстаграм», акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо, а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Згідно фіскального чеку рекомендований лист №227 від 31.05.2024 року направлений позивачу у м Оріхів, проте, отриманий цей лист 03.07.2024 року саме у м.Івано-Франківськ (а.с.58-59, 62).

Досліджуючи матеріали справи встановлено, що внаслідок відсутності поштового відправлення із зазначенням опису документів, неможливо встановити з фіскального чеку, які саме документи направлялися позивачу засобами поштового зв`язку.

Відповідно до листа-вимоги щодо надання інформації від 22.05.2024 року №Вих-06.2/2716-24, який направлений суб`єкту господарювання «Вина Світу» відповідач на підтвердження цього факту надав суду першої інстанції трекінг Укрпошти №125.

При цьому, внаслідок відсутності за вказаним листом-вимогою поштового відправлення із зазначенням опису направлених документів, та фіскального чеку неможливо встановити, які саме документи направлялися позивачу засобами поштового зв`язку.

30.05.2024 року відповідачем прийнято рішення №01-05/126 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

12.06.2024 року відповідачем за №Вих-06.2/3134-24 винесене повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу та додано до матеріалів справи фіскальний чек від 12.06.2024 року, з якого неможливо встановити, які саме документи направлялися позивачу.

Відповідно до протоколів №28 від 10.06.2024 року та №27 від 29.05.2024 року про порушення законодавства про рекламу та протоколу №21 від 25.06.2024 року проведеного засідання відповідачем стосовно справи про порушення законодавства про рекламу встановлено порушення частини другої статті 22 Закону України «Про рекламу» (розповсюджено зовнішню рекламу) та частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу» (не надано інформації щодо вартості забороненої законодавством зовнішньої реклами алкогольних напоїв), вирішено винести на розгляд керівництва матеріали справи для прийняття рішення про накладення штрафу, саме цей протокол і був підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

25.06.2024 року складений Висновок №Вн-06.2/203/24 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Також, до матеріалів справи додані фіскальні чеки Укрпошти про направлення листа рекомендованого 27.06.2024 року магазину «Вина Світу» та ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21», однак встановити, який саме документи був направлений не можливо.

25.06.2024 року відповідачем прийнято рішення №01-05/142, підставою винесення є не надання на вимоги управління інформації щодо вартості забороненої законодавством зовнішньої реклами алкогольного напою - «ПРИДБАЙ КАГОРИ ДО ВЕЛИКОДНЯ із зображенням З пляшок вина», яку розповсюджено на фасаді магазину «ВИНА СВІТУ», вул. Галицька, 93, м. Івано-Франківськ, для обізнаності та зацікавленості невизначеного кола осіб, чим порушено вимоги частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу». За неподання інформації щодо вартості зовнішньої реклами алкогольних напоїв накласти на рекламодавця ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень 00 копійок.

25.06.2024 року відповідачем прийнято рішення №01-05/143, підставою винесення є розповсюдження представниками ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» на фасаді (віконній вітрині) магазину «ВИНА СВІТУ», вул. Галицька, 93, м. Івано-Франківськ (для невизначеного кола осіб) зовнішню рекламу алкогольного напою - «ПРИДБАЙ КАГОРИ ДО ВЕЛИКОДНЯ із зображенням 3 пляшок вина», чим порушено вимоги частини другої статті 22 Закону України «Про рекламу». За розповсюдження забороненої законом зовнішньої реклами алкогольних напоїв, накласти на рекламодавця ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» штраф у розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5083,00 гривні 00 копійок».

За твердженням відповідача вказані рішення вручені позивачу, на підтвердження чого надано фіскальний чек Укрпошти від 27.06.2024 року про направлення рекомендованого листа №960, з якого неможливо встановити, які саме документи направлялися позивачу. З сайту Укрпошти судом встановлено, що рекомендований лист № 960 отримано 22.07.2024 року у м.Івано-Франківськ, проте, відсутні відомості стосовно особи, яка його отримала. При цьому, зазначена адреса не є місцезнаходженням позивача.

Не погодившись із рішеннями про накладення штрафів, позивач оскаржив такі рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами здійснює Закон України «Про рекламу» від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року за №667 (далі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади.

На виконання підпункту 8 пункту 6 Положення Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама, це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Згідно із частинами першою, шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 року за № 2067 (далі по тексту - Правила).

Відповідно до пункту 3 Правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 24 Правил визначено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу» визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частиною третьою статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Згідно абзацу 1 частини першої, частин п`ятої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Згідно частин шостої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом №270/96-ВР не встановлено спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою КМУ від 26 травня 2004 року №693 (далі по тексту - Порядок №693).

Положеннями пунктів 2-9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України «Про рекламу», приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).

Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

Разом з тим, з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» уповноважена особа повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати.

Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи.

Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника.

При цьому, справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку.

Згідно із пунктами 16-17 Порядку №693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої особи, що розглядала справу, другий - вручається суб`єкту реклами або його представникові, про що на першому примірнику такого рішення робиться відповідна позначка, засвідчена підписом суб`єкта реклами або його представника. У разі розгляду справи без участі суб`єкта реклами або його представника рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надсилається суб`єкту реклами поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 19 Порядку №693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу набирає чинності з дня вручення його суб`єкту реклами або його представнику.

Частинами 1-7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлено, що учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.

Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.

У запрошенні зазначаються:

1) найменування та адреса адміністративного органу;

2) назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи;

3) дата, час і місце, куди запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи;

4) контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу;

5) інші відомості (за потреби).

Відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи.

Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.

Якщо час отримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, не зафіксовано, воно вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення, крім випадків, якщо є інформація, що запрошення не надійшло або надійшло пізніше. Якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.

Порядок №693 є підзаконним нормативно-правовим актом та не може встановлювати порядок, спосіб та форму здійснення заходів державного нагляду (контролю), він лише визначає механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877 в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №877 закріплено, що у цьому Законі нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні:

визначено, що державний нагляд (контроль) - державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (…)

Частиною першою статті 4 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першої, другої статті 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Позивач, вказує, що дії відповідача при прийнятті рішення про накладення штрафних санкцій не відповідали законодавству, оскільки здійснювалися поза межами Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Діяльність відповідача по контролю за дотриманням позивачем законодавства про рекламу і виявлені відповідачем в процесі цієї діяльності порушення є формою державного нагляду (контролю), а відповідач є державним органом, який підпадає під сферу дії та зобов`язаний дотримуватися приписів вищезазначеного Закону України.

Натомість відповідач стверджує про правомірність прийнятого рішення з огляду на те, що Закон України «Про рекламу» не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, а визначає засади рекламної діяльності, а саме, відносини, що виникають в процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами. Норми Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері реклами.

Таким чином, питання про застосування права в цій справі полягає у тому, чи поширюються на правовідносини у сфері контролю за дотриманням законодавства України про рекламу приписи Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877.

Відповідно до преамбули Закону №877 він визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, предметом правового регулювання цього Закону є відносини у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Водночас Закон № 877 у статті 2 передбачає коло правовідносин, на які його дія не поширюється.

Перелік наглядових та контрольних правовідносин, на які не поширюється дія Закону № 877, є вичерпним.

Норми вказаного Закону не містять обмежень щодо поширення його дії на перевірки у сфері контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Водночас Закон України «Про рекламу» не містить правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу. Ці правовідносини можуть бути врегульовані виключно Законом №877.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що є вірним застосування до спірних правовідносин норм Закону №877, які регулюють процедуру проведення державного нагляду за дотриманням законодавства про рекламу.

Натомість, Порядок №693 регулює порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, а не відносини у сфері державного нагляду (контролю), а тому посилання відповідача на Порядок №693, як підставу здійснення контролю за додержанням законодавства про рекламу, є помилковим.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.06.2022 року у справі № 810/3148/17, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У свою чергу, не виконання або порушення вимог Закону №877 при призначенні та проведенні заходу державного контролю (нагляду) призводить до визнання такого заходу незаконним та відсутності правових наслідків такого, оскільки такий захід державного контролю не може породжувати будь-яких правових наслідків, окрім наслідків не легітимності усіх дій/рішень, які вчинені/прийняті у межах та за наслідками такого заходу контролю.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на порядок вручення документів перевірки та спірних рішень, суд зазначає наступне.

Так, апеляційним судом та судом першої інстанції встановлено, що магазин «ВИНА СВІТУ» у місті Івано-Франківську, на адресу якого відповідачем направлялися всі документи, не є юридичною адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21».

Згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридична адреса ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» є адреса: 70501, Запорізька область, Пологівський район, місто Оріхів, вул. Героїв Крут, 111.

Відповідно до пункту 5 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 та статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено порядок повідомлення суб`єкта, зокрема, зазначено, що учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення, яке повинно бути надсилано поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.

Жодних належних доказів, з яких можливо було б встановити про направлення відповідачем документів про розгляд справи та оскаржуваних рішень, суду не надано.

З наявних в матеріалах справи фіскальних чеків не можливо встановити який саме документ був направлений позивачу, коли саме отримав позивач надіслані документи, як і не можливо з`ясувати хто отримував ці направлення, чи стосувалися направлені документи саме даної перевірки.

Також суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що лише надсилання таких повідомлень відповідачем на адресу позивача не може свідчити про належне дотримання процедури повідомлення без врахування обставин щодо отримання таких повідомлень позивачем саме у строк, що передбачений приписами Порядком №693.

В цьому випадку, відповідач при накладенні на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу діяв не у спосіб, що передбачений законом.

Як встановлено судом першої інстанції, опис порушень законодавства про рекламу у протоколі №21 від 25.06.2024 року фактично здійснений без проведення заходу державного нагляду (контролю). Тобто рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу не відповідають принципам обґрунтованості, оскільки ці рішення ґрунтуються на недопустимих доказах, адже викладені в цих протоколах обставини (порушення) встановлені з порушенням вимог Закону №877.

Таким чином, доводи відповідача про те, що приписи Закону №877 не поширюються на процедуру проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), які проводяться щодо дотримання Закону України «Про рекламу», спростовані наведеними вище висновками суду.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем порушено процедуру проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), протоколи є недопустимими доказами, відомості зафіксовані в цих протоколах, не можуть бути покладені в основу оскаржених рішень відповідача, суд першої інстанції правильно встановив, що застосування штрафних санкцій на підставі таких рішень є протиправним та не ґрунтується на вищенаведених проаналізованих судом нормах чинного законодавства, тому оспорювані рішення підлягають визнанню судом протиправними та скасуванню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7795/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7795/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко