Справа № 160/15853/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/15853/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в адміністративній справі №160/15853/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з 03.02.2024 року показника середньої заробітної пати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2014-2016 роки, та щодо застосування коефіцієнту страхового стажу 0,4417 замість 0,41083, а також застосування як страхового стажу 24 роки 5 місяців 19 днів, замість 41 року 1 місяця 26 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 03.02.2024 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки, та із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,41083 (загальний стаж 41 рік 5 місяців 19 днів), з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної пати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, та щодо застосування до розрахунку коефіцієнту страхового стажу - стажу 24 роки 5 місяців 19 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 04.02.2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та із застосуванням коефіцієнту страхового стажу, розрахованого з урахуванням страхового стажу 41 рік 5 місяців 19 днів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що чинним законодавством передбачено застосування середньої заробітної плати за попередні три роки, в 2024 році це 13559,41 грн (показник середньої заробітної плати за 2021-2023 роки), виключно при первинному зверненні за призначенням пенсії. Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за вислугу років, для розрахунку розміру пенсії за віком із застосуванням нового показника середньої заробітної плати (доходу) (за 2021-2023 роки 13559,41 грн) відсутні підстави.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , з 15.01.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У лютому 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.03.2024 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно рішення 18 від 05.03.2024 року, пенсію позивача розраховано з наступних складових: середньомісячний заробіток 11344,87 грн, помножений на коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,41083 (розрахований з урахуванням страхового стажу позивача 41 рік 1 місяць 26 днів). У вказаному рішенні визначено розмір пенсії 4747,936 грн = (11344,87 х 0,41083) + 87,12 грн (доплата за понаднормовий стаж).

Крім того, до позовної заяви позивачем додано розрахунок від 12.03.2024 року, згідно з яким розмір пенсії ОСОБА_1 розраховано з урахуванням наступних складових: середній заробіток 18838,36 грн, помножений на коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,24417 (розрахований з урахуванням стажу 24 роки 5 місяців). У цьому розрахунку розмір пенсії позивача склав 4599,17 грн = 18838,36 х 0,24417.

12.03.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання пенсійного забезпечення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 0804.2024 року надало відповідь наступного змісту:

«На підставі поданої Вами заяви від 27.02.2024 Вас переведено з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами згідно Закону України «Пре пенсійне забезпечення».

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один й цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється а дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного вид) пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені е частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення ( перерахунку попереднього виду пенсії.

З наведеного у свою чергу вбачається, що процедура призначення пенсі: пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у ОСОБА_2 пенсії за віком чи вислугу років.

Таким чином, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії, у т.ч. з виду трудової пенсії «за вислугу років» на інший вид трудової пенсії «за віком», якою в силу ч. 1 ст. 4 Закону 1058-ІV та ст. 1-1 Закону № 1788- XII охоплюється і пенсії за вислугу років як складової єдиної системи пенсійного забезпечення, не є співставними та визначення «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії.

Чинним законодавством передбачено застосування середньої заробітної плати за попередні три роки, в 2024 році це 13559,41грн. (показник середньої заробітної плати за 2021-2023р.р.), виключно при зверненні за призначенням пенсії.

Виняток є лише у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 Закону № 1058 для призначення пенсії (за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії).

Пенсія призначена згідно вимог чинного законодавства.

Органи Пенсійного фонду України у своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.»

Вказані дії відповідача щодо не врахування середнього показника заробітної плати за 2021-2023 роки, під час розрахунку його пенсії за віком, позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата.(дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, у січні 2017 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Приписами ст. 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV ОСОБА_1 звернулась вперше 27.02.2024 року після досягнення 60-річного віку.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, а тому позиція відповідача, що пенсія за вислугу років призначається Законом № 1058-IV, є необґрунтованою.

За таких обставин, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 127/20256/17.

Крім того, положення ст. 9 Закону № 1058-IV не передбачають такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Натомість, у ч. 3 ст. 45 досліджуваного Закону законодавець закріпив порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права з подібних правовідносин викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 213/1226/16-а.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі № 876/5312/17, в якій зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відтак, враховуючи, що позивачу первинно була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач 03.06.2019 звернувся вперше, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії при її призначенні позивачу без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині обчислення розміру пенсії згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо дати призначення та виплату пенсії за віком.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Як вже було зазначено вище, у зв`язку з досягненням 03.02.2024 року пенсійного віку (60 років), позивач 27.02.2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV.

Враховуючи дату досягнення позивачем пенсійного віку (03.02.2024) та дату звернення із заявою про призначення пенсії (27.02.2024), пенсія позивача у відповідності до Законом № 1058-IV призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 04.02.2024 року.

Щодо вимог позивача про застосування коефіцієнту страхового стажу 0,41083 (загальний стаж 41 рік 5 місяців 19 днів).

Згідно з рішенням відповідача 18 від 05.03.2024 року тривалість страхового стажу (повного) позивача становить 41 рік 1 місяць 26 днів, з урахуванням якого територіальним органом ПФУ розраховано коефіцієнт стажу 0,41083.

Однак, згідно з розрахунком відповідача від 12.03.2024 року, розрахунок коефіцієнту стажу виконано на основі стажу 24 роки 5 місяців, внаслідок чого коефіцієнт стажу зменшився до 0,24417.

За змістом ч. 1 ст. 25 Закону № 1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відповідач не заперечує того факту, що повний страховий стаж позивача становить 41 рік 1 місяць 26 днів, проте всупереч своєму попередньому розрахунку, здійсненому в рішенні 18 від 05.03.2024 року, розраховує пенсію позивача із застосуванням стажу 24 роки 5 місяців.

Встановлені обставини свідчать про протиправність дій відповідача щодо розрахунку його пенсії із застосуванням коефіцієнт стажу 0,24417, розрахованого з урахуванням стажу 24 роки 5 місяців.

Стосовно посилання відповідача на дикреційність його повноважень під час призначення пенсії, то відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Враховуючі визначені Законом №1058 значення для розрахунку коефіцієнт стажу, однією зі складових якого є сума місяців страхового стажу, а також враховуючи протиправне зменшення відповідачем стажу позивача під час розрахунку пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача з урахуванням його страхового стажу 41 рік 1 місяць 26 днів, оскільки визначення тривалості страхового стажу позивача (який вже встановлений відповідачем у рішенні 18 від 05.03.2024 року) не є втручанням у дискреційні повноваженням Пенсійного органу.

З огляду на викладене, та враховуючи, що визначення розміру коефіцієнта стажу відносить до дискреційних повноважень Пенсійного фону, то позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної пати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, та щодо застосування до розрахунку коефіцієнту страхового стажу - стажу 24 роки 5 місяців 19 днів; та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 04.02.2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та із застосуванням коефіцієнту страхового стажу розрахованого з урахуванням страхового стажу 41 рік 5 місяців 19 днів.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій в частині розрахунку пенсії позивача під час її призначення.

Натомість, позивачем доведено законність позовних вимог та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються зазначені позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову частково.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/15853/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/15853/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко