Справа № 260/1999/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

23 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 260/1999/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лешанич Леся Іванівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_3 , яким просить суд:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

2. Визнати незаконним та скасувати наказ про призов по мобілізації ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року адміністративний позов залишено без руху в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та визнання незаконним та скасування наказу про призов по мобілізації ОСОБА_1 .

16 квітня 2025 року, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду від 14.04.2025 року, представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом представник позивача зазначає, що відповідачем 1 не надано жодного доказу доведення до позивача змісту наказу про призов за мобілізацією, та останній, в свою чергу, не підписував заяву про надання згоди на призов за мобілізацією, що підтверджується копією відповідної заяви від 06.11.2024 року, долученою до відзиву відповідача 1, що свідчить про відсутність його волевиявлення на надання згоди на призов.

В подальшому, 09 листопада 2024 року позивача було направлено до військової частини НОМЕР_3 , яка відмовилася його прийняти. Після повернення до місця постійного проживання ОСОБА_1 вважав, що ситуація, яка склалася, є наслідком помилки, що була фактично виправлена (шляхом неприйняття його до військової частини), і не породжує жодних юридично значущих наслідків для нього. Також, як вказує представник позивача, позивач був переконаний, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідно до висновку ВЛК №32 від 15.02.2023 року був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. Таким чином, ОСОБА_1 , був позбавлений можливості дізнатися про факт прийняття рішення щодо його призову за мобілізацією, а отже, не знав і не міг знати про початок перебігу строку звернення до адміністративного суду. При цьому, фактичне усвідомлення порушення прав ОСОБА_1 відбулося лише 04.03.2025 року, коли йому стало відомо про факт його мобілізації.

Враховуючи наведені причини пропуску строку звернення до суду, представник просить визнати їх поважними та поновити строк звернення позивачу до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, то публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо формально послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як встановлено судом, відповідно до наданого відповідачем 1 на виконання вимог ухвали суду від 19 березня 2025 року, витягу з наказу про призов №995 від 07.11.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», а також відповідно до «поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлені у складі команди № НОМЕР_3 » від 07.11.2024 року №26223, солдата ОСОБА_2 було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації резервістів військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команди НОМЕР_3 .

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що неотримання позивачем оспорюваного наказу не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Так, як позивач фактично мобілізований з 07 листопада 2024 року, то з цього часу варто обраховувати строк звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку наведеним в клопотанні доводам представника позивача щодо поважності причин строку звернення з позовом, суд зазначає, що позивачем належним чином не обґрунтовано обставини, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних причин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до поданих представником позивача додатків до позовної заяви, встановлено, що ще 07 листопада 2024 року Лешанич Л.В., в інтересах ОСОБА_1 , скерувала до Ужгородського міськрайонного суду клопотання в порядку ст.206 КПК України. До такої заяви адвокатом приєднувався ордер на надання правничої (правової) допомоги та посвідчення адвоката. Відтак суд висновує, що ОСОБА_1 та його представник ще з листопада 2024 року достеменно знали про порушення прав позивача, та мали можливість звернутися до суду за захистом його порушених прав. Разом з цим, позовна заява сформована в підсистемі «Електронний суд» лише 18.03.2025 року, тобто така подана до суду з пропуском місячного строку на звернення до суду, що визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Щодо посилання представника позивача на те, що позивач мав обґрунтовані підстави вважати, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідно до висновку ВЛК №32 від 15.02.2023 року був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, то суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка ВЛК №3/3875 вих. №26098 від 06.11.2024 року відповідно до якої, солдата запасу ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби. З даною довідкою, позивач був ознайомлений 06.11.2024 року. (а.с. 66).

До того ж, 06.11.2024 року позивач, через свого представника адвоката Нам`яка Юрія Юрійовича, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив суд:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних;

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 що стосуються видачі мобілізаційного розпорядження щодо ОСОБА_1 ;

3. Визнати протиправними дії представників ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо незаконного затримання без законних на те повноважень у відношенні до ОСОБА_1 ;

4. Визнати протиправною дії/бездіяльність військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного проведення медичного обстеження з порушенням визначеного Законом порядку під час проходження військово-лікарської комісії та вчинення дій пов`язаних з визначенням придатності ОСОБА_1 ;

5. Скасувати протокол військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині, що стосується визначення придатності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, шо позивач чітко усвідомлював взяття його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 та початок процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

До того ж, як зазначає у позовній заяві представник позивача, 09.11.2024 року ОСОБА_1 було направлено до військової частини НОМЕР_3 , тобто був розпочатий механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби, який не міг відбуватися, без попереднього призову ОСОБА_1 , на військову службу.

Також суд звертає увагу на те, що позивач або його представник, при зверненні з позовом до адміністративного суду, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом в порядку ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

При цьому, порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в частині 2 статті 122 КАС України дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. Своєю чергою суд при визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого законом строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Відповідно до ч.2 ст.79 КАС України позивач та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч.4 ст.79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з позицією, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №160/6211/21, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу н суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином суд дійшов висновку, що представником позивача належним чином не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Наведені ж представником позивача підстави не можуть бути визнані такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Жодних інших обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, представником позивача не наведено, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи представника позивача не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, а відтак суд доходить висновку, що порушення позивачем строку звернення до суду спричинено виключно пасивною поведінкою позивача, яка не є поважною причиною для поновлення такого строку.

Відповідно ч.15 ст.171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи те, що вимоги ухвали суду від 14 квітня 2025 року залишились не виконаними, недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті (причини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними), суд вважає, що наявні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та визнання незаконним та скасування наказу про призов по мобілізації ОСОБА_1 від 07.11.2024 року №995.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та визнання незаконним та скасування наказу про призов по мобілізації ОСОБА_1 від 07.11.2024 року №995.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст.295-297 з урахуванням п.15.5. Перехідних положень КАС України.

СуддяЯ. М. Калинич