Справа № 160/4914/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 рокуСправа №160/4914/25
14 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.10.2024 р. та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати першого звернення, тобто з 30.10.2024 р. зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи: з 09.07.2002 по 01.04.2011 р.р., з 02.04.2011 по 30.09.2014р.р, з 01.11.2016 по 06.05.2019 р.р.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії. Позивач зазначає, що наявні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача, що відповідачем безпідставно не здійснено.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4914/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4914/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача від 05.11.2024 року №96 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Зазначено, що спірні періоди не зараховано до пільгового стажу через недоліки оформлення пільгових довідок, а саме: період трудової діяльності, згідно довідки від 05.08.2024 № 55-1286, оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Постанови №637, а саме, відсутні підписи директора, бухгалтера, начальника відділу кадрів; період трудової діяльності, згідно довідки від 10.12.2015 № 23, оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Постанови №637, а саме, оскільки не вказано професія або посада, характер виконанної роботи, розділ, підрозділ, пункт; періоди трудової діяльності, згідно довідки від 28.10.2024 № 7, оскільки вказана посада "оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм (по догляду)" не відповідає посаді, згідно п. 5 ст. 114 Закону - "оператор машинного доїння" та відсутній підпис начальника кадрів.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Зауваження до довідки від 05.08.2024 року №55-1286 стосувались відсутності підписів директора, бухгалтера та начальника відділу кадрів.

В матеріалах справи наявна така довідка, складена начальником управління з трудових відносин адміністрації персоналу корпоративних комунікацій та питань євроінтеграції, менеджером персоніфікованого обліку, пільг і компенсацій за умови праці управління з трудових відносин адміністрації з персоналу корпоративних комунікацій та питань євроінтеграції, інженером персоніфікованого обліку пільг і компенсацій за умови праці управління з трудових відносин адміністрації з персоналу корпоративних комунікацій та питань євроінтеграції. Довідка засвідчена печаткою підприємства.

Суд констатує відсутність правових підстав для відхилення довідки, складеної вказаними посадовими особами, оскільки відсутні підстави вважати, що такі посадові особи не уповноважені засвідчувати факти, які підтверджуються спірною довідкою. Натомість суб`єктний склад підписантів дає підстави для висновку про необхідність врахування такої довідки. Окрім цього, повноваження відповідача, за наявності у нього сумнівів щодо достовірності довідки чи повноважень підписантів, дозволяють самостійно перевірити відповідні обставини, що відповідачем не зроблено.

Отже, зауваження до цієї довідки є необґрунтованим.

Зауваження до довідки від 10.12.2015 року №23 стосувались відсутності зазначення професії або посади, характеру виконаної роботи, розділу, підрозділу, пункту.

В матеріалах справи наявна така довідка, складена ТОВ «ФАКТОР Д», згідно якої позивач працювала в спірний період оператором машинного доїння ТОВ «ФАКТОР Д» та виконувала встановлені норми обслуговування. Зазначені періоди роботи зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд констатує, що відповідна норма права є змістовно тотожною п. 5 ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV.

Суд визнає безпідставними зауваження відповідача, оскільки даною довідкою засвідчено саме той фактичний склад, що передбачено у нормі п. 5 ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV (праця, зокрема, оператором машинного доїння). Нормою права не встановлено додаткових обставин, які необхідно було б підтверджувати для застосування відповідної пільги (наприклад, характер виконуваних робіт). Не обґрунтованою з цих підстав є і вимога зазначення розділу, підрозділу, пункту.

Отже, зауваження до цієї довідки є необґрунтованим.

Зауваження до довідки від 28.10.2024 року №7 стосувались невідповідності займаної посади.

В матеріалах справи наявна така довідка. Згідно її змісту позивач в спірний період виконувала обов`язки оператора тваринницьких комплексів та механізованих ферм (по догляду) відділку опоросу цеху опоросу та дорощування ТОВ «Рантьє» за посадою «оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм (по догляду)», що передбачена п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», код КП 6121.

Тобто, в довідці найменування посади не відповідає нормі п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, в якій використано посаду «доярка (оператор машинного доїння)»

Класифікатор професії затверджено наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327.

Згідно класифікатора робота - певні завдання та обов`язки, що виконані, виконуються чи повинні бути виконані однією особою.

Кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи.

Професія - здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації.

Як посада «доярка (оператор машинного доїння)», так і посада «оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм» мають однаковий код класифікатора професій, в зв`язку з чим відсутні підстави для їх розрізнення для цілей, що пов`язані з властивістю професійної назви роботи, яка надає право на пільги в сфері пенсійного законодавства, та має при цьому інші професійні назви роботи в межах одного і того ж коду класифікатора професій.

Окрім цього суд зазначає, що виявлені розбіжності не можуть мати своїм наслідком відмову у призначенні пенсії позивача, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність складання відповідної довідки.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 року у справі №607/14668/16-а, постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 року у справі №280/7020/22.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.

Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду 22.07.2021 року у справі № 240/7604/19, від 29.01.2024 року у справі №560/5001/21.

В цій справі відповідач обрав найменш сприятливий для особи спосіб правозастосування, оскільки маючи повноваження перевірити власні сумніви у достовірності пільгової довідки таку перевірку не здійснив.

Отже, спірні пільгові довідки безпідставно не враховані відповідачем при розгляді його заяви про призначення пенсії. Оскільки інших зауважень до таких довідок відповідачем не висловлено, а судом не встановлено, їх зміст свідчить про наявність підстав для зарахування вказаних у ній періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Окрім цього, позивач просив також зобов`язати відповідача призначити відповідну пільгову пенсію.

Проте, на виконання рішення суду позивачу зараховується менше 15 років пільгового стажу. Позивач у позові зазначила, що станом на дату звернення мала понад 20 років, однак в рішенні відповідача констатовано, що пільговий стаж відсутній в цілому. Тобто, за відсутності визнаного пільгового стажу на виконання рішення суду позивач матиме в наявності менше 15 років визнаного пільгового стажу.

Вимог про зобов`язання зарахувати інші періоди роботи до пільгового стажу позивачем не заявлено, підстави позову щодо інших періодів роботи не наведено. Тобто, цей позов стосувався виключно спірних періодів, що визначено самим позивачем. Активної форми поведінки відповідача щодо інших періодів також не встановлено (у спірному рішенні заперечення до інших періодів відсутні). Згідно розписки-повідомлення відповідачу не надавались окремі документи, долучені до позовної заяви.

В свою чергу суд зазначає, що вихід за межі позовних вимог хоча й є можливим, однак не може зводитись до заявлення судом замість позивача нового позову (матиме самостійний, не визначений позивачем предмет та підстави інший період роботи, інші доводи та докази на його підтвердження), що є порушенням принципів змагальності, диспозитивності та верховенства права. Окрім цього, в такому випадку відповідачі не мали б можливості заперечити проти доводів, які були б вперше заявлені судом вже в самому рішенні.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 25.07.2024 року у справі №160/20625/22.

Суд зазначає, що визначатися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/16958/17.

Як наслідок, за таких обставин ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, в т.ч. з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 22.01.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в ході судового розгляду.

Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.11.2024 року №96, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV наступні періоди роботи:

1) з 09.07.2002 року по 01.04.2011 року;

2) з 02.04.2011 року по 30.09.2014 року;

3) з 01.11.2016 року по 06.05.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.10.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко