Справа № 200/1701/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Справа№200/1701/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний Суд», надійшов позов адвоката Чекменьова Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.10.2024 року № о/р 48 про відмову у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано[1]Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.10.2024 року про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1:

відповідно до п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи: в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, з 05.02.1980 по 31.07.1990 роки, та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, періоду навчання з 01.09.1973 по 27.06.1977 роки, періоду строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979 роки;

із зарахуванням до страхового стажу роботи для обчислення пенсії додатково по одному року за кожен повний рік пільгового стажу за Списком №1: періоду навчання з 01.09.1973 по 27.06.1977 роки, періоду роботи в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, з 05.02.1980 по 31.07.1990 роки, та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, періоду строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979 роки відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12.07.2006 № 1-1134 виданої ДП « Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка», з урахуванням вже виплачених сум та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 07.10.2024 року звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу від 07.10.2024 року № 12077 та додатково наданими документами, а саме довідками підтверджуючими особливий характер праці або умов праці, необхідні для нарахування пільгової пенсії, а саме № 1-1121 від 11.07.2006 року за період з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, за період з 05.04.1982 по 06.04.1984 роки, за період з 25.12.1987 по 31.07.1990 роки, № 1-1134 від 12.07.2006 року про заробітну плату для обчислення пенсії, № 1-1120 від 11.07.2006 року, проте рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, № 48 від 15.10.2024 року було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Позивач вважає рішення протиправним та таким, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській областіпозов не визнало, 27 березня 2025 року надало відзив на адміністративний позов, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з врахуванням принципу екстериторіальності, прийнято рішення №48 від 15.10.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Вказує, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи у ДП Селидіввугілля з 02.08.1977 по 31.07.1990, оскільки, для підтвердження пільгового стажу за Списком №1 надано довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-1121 від 11.07.2006, які не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 № 637.

Щодо врахування пільгового стажу в кратності зазначає, що що спірний період не враховано до пільгового, а відтак, вимога щодо зарахування в кратності є передчасною.

Щодо врахування спірного пільгового стажу роботи позивача щодо навчання та військової служби, вказує, що такий період зараховано до загального стажу роботи позивача, що підтверджується розрахунком стажу, долученим позивачем до матеріалів справи. Крім того, з копії диплому вбачається, що його видано на прізвище « ОСОБА_2 », а згідно паспортних даних прізвище позивача « ОСОБА_2 ».

Також вказує, що пільгова довідка, довідка про заробітну плату (до того ж видані підприємствами, які знаходяться на території України та видавались у 2006 році), які є предметом спору та долучені позивачем до позову, складені на мові, яка не є державною мовою, вони не містять перекладу. Вважає, що процесуальні документи, в тому числі і докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, повинні бути викладені державною (українською) мовою.

31 березня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тис, що дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи в ДП «Селидіввугілля», ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» в повній мірі мають протиріччя з положеннями Конституції України чим порушують право позивача на соціальний захист.

Зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та відповідності займаних посад Списку № 1, довідками доданими до заяви про перерахунок пенсії підтверджується, що ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження пільгового стажу набутого позивачем за час роботи на ДП «Селидіввугілля». При цьому, невідповідність встановленому зразку наданих позивачем довідок від 2006 року на підтвердження пільгового стажу не може бути підставою про відмову відповідачем в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, що суперечить гарантованому Конституцією України праву на соціальний захист.

Щодо зауваження відповідача, стосовно мови заповнення уточнюючих довідок, вказує, що вони складалися у 2006 році, наразі отримати інші довідки не має можливості через відсутність зв`язку з підприємством, через ведення бойових дій на території Донецької області.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, що підтверджується паспортом-ID картка № НОМЕР_1 , є одержувачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 від 21.02.2024 року

07.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 07.10.2024 № 12077 та додатково наданими документами, а саме довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1-1121 від 11.07.2006, видану ДП Селидіввугілля, довідкою про заробітну плату №1-1134 від 12.07.2006 за період роботи з 01.01.1985 по 31.07.1990 щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській для розгляду заяви позивача від 07.10.2024 року.

Рішенням відповідача о/р 48 від 15.10.2024 ОСОБА_1 , відмовлено у перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи у ДП Селидіввугілля з 02.08.1977 по 31.07.1990, оскільки для підтвердження пільгового стажу за Cписком №1 надано довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-1121 від 11.07.2006, які не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 № 637.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Позивач просить здійснити повторно розглянути заяву від 07.10.2024 року про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1:

відповідно до п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи: в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, з 05.02.1980 по 31.07.1990 роки, та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, періоду навчання з 01.09.1973 по 27.06.1977 роки, періоду строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979 роки;

із зарахуванням до страхового стажу роботи для обчислення пенсії додатково по одному року за кожен повний рік пільгового стажу за Списком №1: періоду навчання з 01.09.1973 по 27.06.1977 роки, періоду роботи в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, з 05.02.1980 по 31.07.1990 роки, та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, періоду строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979 роки відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12.07.2006 № 1-1134 виданої ДП « Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка»

У спірному рішенні відповідач вказує, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи у ДП Селидіввугілля з 02.08.1977 по 31.07.1990, оскільки для підтвердження пільгового стажу за Cписком №1 надано довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-1121 від 11.07.2006, які не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 № 637

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що пільгова довідка, довідка про заробітну плату (до того ж видані підприємствами, які знаходяться на території України та видавались у 2006 році), які є предметом спору та долучені позивачем до позову, складені на мові, яка не є державною мовою, вони не містять перекладу. Вважає, що процесуальні документи, в тому числі і докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, повинні бути викладені державною (українською) мовою.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта ім. Д. С. Коротченка» з 02.08.1977 по 10.11.1977 роки, з 05.02.1980 по 31.07.1990 роки, та в Шахтоуправлінні «Новогродівське» ДП «Селидіввугілля» з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з Порядком №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за приписами наведених пунктів уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Трудова книжка ОСОБА_1 , щодо спірних періодів роботи, містить наступні відомості:

з 02.08.1977 по 10.11.1977 року - підземним гірничим майстром;

з 05.02.1980 по 16.03.1980 року - учнем гірника очисного вибою підземелля;

з 17.03.1980 по 11.11.1980 року підземни гірником очисного вибою 5-го розряду;

з 12.11.1980 по 05.04.1984 року гірничим майстром підземним;

з 06.04.1984 по 27.05.1984 року підземним прохідником;

з 28.05.1984 по 03.05.1984 року прохідником 4-го розряду підземним;

з 04.05.1984 по 04.03.1986 року підземним гірником очисного вибою 4-го розряду ;

з 05.03.1986 по 31.07.1990 року гірником очисного вибою 5 -го розряду підземним;

з 12.09.1990 по 16.05.1994 року гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Період роботи позивача з 12.09.1990 по 16.05.1994 за професією «гірник очисного вибою» відноситься до робіт і професій зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

А отже, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 (ст.14 пост. 202 підземні) період роботи з 12.09.1990 по 16.05.1994.

Разом з цим, щодо періодів роботи з 02.08.1977 по 10.11.1977 та з 05.02.1980 по 31.07.1990 у трудовій книжці відсутні відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, а саме про повний робочий день під землею (в шахті), а отже надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу є обов`язковою умовою для такого підтвердження

Згідно з довідкою про підтвердження особливого характеру роботи або умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії від 11.07.2006 року № 1-1121 ОСОБА_1 працював повний робочий день у гірничому виробництві:

у період з 02.08.1977 по 10.11.1977 в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, підпунктом б1-1б;

у період з 05.02.1980 по 17.03.1980 в якості учня гірничого очисного забою підземним з повним робочим днем під землею та оплатою підземного робочого, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а;

у період з 17.03.1980 по 12.11.1980 в якості гірника очисного забою підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а;

з 12.11.1980 по 03.03.1982 в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, підпунктом б1-1б;

з 03.03.1982 по 05.04.1982 в якості учня гірника підземного, зайнятих на підземних роботах 50 та більше робочого часу, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, підпунктом г1-1г;

з 05.04.1982 по 06.04.1984 в якості гірника підземного, занятий на підземних роботах 50 та більше % робочого часу, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, підпунктом г1-1г;

з 06.04.1984 по 28.05.1984 в якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під земелю та оплатою підземного робочого, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а;

з 28.05.1984 по 04.08.1984 в якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею;

з 04.08.1984 по 01.05.1986 в якості гірника очисного забоя підземний з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а;

з 01.05.1986 по 25.11.1987 в якості гірника очисного забоя підземний з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а;

з 25.11.1987 по 25.12.1987 в якості в.о. гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, підпунктом б1-1б;

З 25.12.1987 по 31.07.1990 в якості гірника очисного забою підземний з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пдіпунктом а1-1а.

За Списком 1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Підстава: архівна особиста картка ф Т-2, розрахункові відомості, табеля спусків в шахту.

Суд зазначає, що Додатком №5 до п.20 Порядку № 637 визначено зразок довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно з яким підписантами такої довідки є керівник підприємства, головний бухгалтер, начальник відділу кадрів.

Суд наголошує, що відповідач не спростовано факт зайнятості позивача на посаді, що передбачена Списком № 1, а лише вказав на певні недоліки в заповненні уточнюючої довідки, що не мають вплив на визначення періодів роботи позивача на такій посаді, та інших відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, як-то: найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі щодо атестації робочого місця.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не врахував, що не усі недоліки у складанні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначені пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів (підписів) у таких документах.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що надана уточнююча довідка містить неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до її пільгового стажу, що враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Крім того, з наданій позивачем архівній довідці від 11.07.2006 року № 1-1121 у розділі Підстава для видачі зазначені первинні документи на підставі яких видавались ці довідки, а саме . архівна особиста картка ф Т-2, розрахункові відомості, табеля спусків в шахту.

Також слід зазначити, що у випадку, якщо подані позивачем документи про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення в частині відмови в перерахунку пенсії позивачу на підставі пільгової довідки.

Враховуючи наведене вище, періоди роботи позивача з 02.08.1977 по 10.11.1977 та з 05.02.1980 по 31.07.1990 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Стосовно періоду навчання.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з копією диплому серії НОМЕР_4 позивач у 1973 році вступив до Селидівського гірничого технікуму і у 1977 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю «підземна розробка вугільних родовищ». Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 27.06.1977 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію гірничого техніка.

Вкладиш до диплома в матеріалах справи відсутній.

Трудова книжка позивача не містить записів щодо періоду навчання.

Згідно з розрахунком стажу, період навчання визначений як з 01.09.1973 по 27.06.1977 та зарахований до страхового стажу.

При цьому, суд зазначає, що статус навчального закладу (Селидівського гірничого технікуму) слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на той час (наведене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17).

Так, на момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно зі ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту», професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

За приписами ст. 44 зазначеного Закону головним завданням професійно-технічних навчальних закладів є, зокрема, підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою. (ст. 48 Закону).

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників.

Натомість, за статтею 39 вказаного Закону середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Відповідно до статті 51 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» головними завданнями середніх спеціальних навчальних закладів є, серед іншого, підготовка кваліфікованих спеціалістів із середньою спеціальною і загальною середньою освітою, які володіють необхідними теоретичними знаннями і практичними навичками за спеціальністю.

Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка. (стаття 54 Закону).

З наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що Селидівський гірничий технікум не був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а на момент навчання позивача належав до середніх спеціальних навчальних закладів.

Таким чином, відповідач правомірно не зарахував до пільгового стажу позивача період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1973 по 27.06.1977.

Стосовно позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №1 період проходження військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Суд зазначає, що матеріали справи, зокрема записи трудової книжки, містять докази того, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Так, записами трудової книжки підтверджується факт проходження позивачем строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979.

Згідно з розрахунком стажу форма РС-право, військова строкова служба з 14.11.1977 по 15.11.1979 зарахована до страхового стажу (2 роки 2 дні).

Як зазначалось вище, згідно із записами трудової книжки, позивач у період з 02.08.1977 по 10.11.1977 працював підземним гірничим майстром ВП «Шахта ім.Д.С. Коротченка» ДП «Селидіввугілля» , який зарахований до пільгового стажу за Списком №1.

При цьому, запис про звільнення містить підставу звільнення: «У зв`язку із призовом до лав Радянської Армії».

Отже, ураховуючи, що на момент призову на строкову військову службу, позивач працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період строкової служби з 02.08.1977 по 10.11.1977 протиправно не зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо перерахунку пенсії на підставі довідки № 1-1134 від 12.07.2006 року.

Приписами ч. 1 ст. 40 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) установлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Отже, позивачем у відповідності до наведених приписів надана довідка щодо нарахованої позивачу у період з 1985 року по 1990 рік заробітної плати, в якій зазначено, що ця довідка складена на підставі особових рахунків за 1985-1990 роки. У довідці зазначена адреса установи, яка видала довідку.

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 4.7 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні Управління пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність первинних документів, на підставі яких складена довідка не може позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист ще до вирішення питань щодо перерахунку пенсії.

Посилань на невідповідність вищевказаної довідки чинному законодавству відповідачем не наведено, відсутність первинних документів не може бути підставою для настання для позивача несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для проведення перерахунку пенсії, а тому рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку із врахуванням поданого для проведення перерахунку документу є протиправним.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 19.09.2019 у справі № 227/2041/17, від 21.11.2019 у справі №348/463/17, від 16.12.2019 у справі № 756/11764/16-а.

Щодо перерахунку пенсії відповідно до п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.

Пенсія за віком на пільгових умовах є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 17.05.2021 року у справі №185/1473/17, від 15.05.2020 року у справі №334/13/16-а, від 27.03.2020 року у справі №335/8983/17.

Для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій (пенсій за віком). Втім, вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом №1058-IV. Оскільки позовні вимоги позивача фактично стосуються призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно.

Враховуючи наведене вище, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо зарахування по одному року до страхового стажу за періоди роботи ОСОБА_1 , які протиправно не були враховані відповідачем, суд вважає за необхідне зазначити, що наразі вказана вимога є передчасною, адже наразі права позивача в цій частині не порушені.

Отже вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом:

визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.10.2024 року № о/р 48 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2024 року зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.08.1977 по 10.11.1977, з з 05.02.1980 по 31.07.1990, з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, період строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12.07.2006 № 1-1134 виданої ДП « Селидіввугілля» та здійснити виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Судом встановлено, що позовна заява подана до суду через систему «Електронний Суд», а отже, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача треба стягнути належну суму судового збору у розмірі 484,48 грн (50%).

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.10.2024 року № о/р 48 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15; ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з 07 жовтня 2024 року зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.08.1977 по 10.11.1977, з з 05.02.1980 по 31.07.1990, з 12.09.1990 по 16.05.1994 роки, період строкової військової служби з 14.11.1977 по 15.11.1979, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12.07.2006 № 1-1134 виданої ДП « Селидіввугілля» та здійснити виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова