Справа № 640/13524/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення різниці у грошовому забезпечення та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач, ГУ НП у м. Києві), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у м. Києві від 20.07.2022 №1144 о/с «Про особовий склад», яким підполковника поліції ОСОБА_1 призначено старшим інспектором сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції з посадовим окладом 2600,00 грн, установлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнено його з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу цього ж управління поліції;

- зобов`язати ГУ НП у м. Києві змінити формулювання в наказі начальника ГУ НП у м. Києві від 20.10.2022 №1632 о/с «Про особовий склад» щодо посади, з якої підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції: «старшого інспектора дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві» на «начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві»;

- стягнути з ГУ НП у м. Києві на користь ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за час виконання ним службових обов`язків за нижчеоплачуваною посадою старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського УП з 20.07.2022 по 20.10.2022 включно (дата звільнення зі служби в поліції);

- стягнути з ГУ НП у м. Києві на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 30.000,00 грн;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ГУ НП у м. Києві на користь ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за час виконання ним службових обов`язків за нижчеоплачуваною посадою у межах суми за один місяць відповідно до статті 371 КАС України;

- стягнути з ГУ НП у м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати (витрати на сплату судового збору, витрати на професійну правничу допомогу тощо).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що положення Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), як і Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ (далі - Закон №2136-ІХ) не поширюються на відносини щодо проходження служби поліцейськими, чим спростовується посилання позивача порушення відповідачем приписів ст. 32 КЗпП України та ч. 1 ст. 3 Закону №2136-ІХ при його переведенні на іншу посаду. Також суд підкреслив, що у спірному випадку не мало місце переведення ОСОБА_1 на нижчу посаду без його згоди, оскільки обидві посади належать до категорії середнього складу поліції, а відтак є рівнозначними, що не потребує в обов`язковому порядку формування подання про призначення на посаду, що узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №560/754/19.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути витрати, понесені останнім у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду.

Свою позицію обґрунтовує, зокрема, тим, що судом безпідставно та всупереч практиці Верховного Суду взято за основу пояснювальну записку до Закону №2136-ІХ в якості висновку про те, що його норми не поширюються на відносини, пов`язані з проходженням служби у поліції. Відтак, за твердженням апелянта, оскаржуваний наказ прийнятий без урахування вимог ч. 1 ст. 3 Закону №2136-ІХ. Крім того, наголошує, що всупереч висновків суду відповідачем не доведено, що посада, на яку було переведено позивача, є рівнозначною тій, яку він обіймав до цього, а штатні розписи, в яких відсутні спеціальні звання, є неналежними доказами для встановлення рівнозначності посад. Окремо звертає увагу, що здійснення переведення на підставі доповідної записки, а не подання, є суттєвим порушенням відповідної процедури та є самостійною підставою для скасування спірного наказу згідно позиції Верховного Суду у справі №420/5192/18 (постанова від 17.10.2019).

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що спірний наказ прийнятий у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», отримання згоди на переміщення у спірному випадку від позивача не потребувалося, оскільки таке переміщення спрямоване для більше ефективної служби, виходячи з її інтересів, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі №620/3663/19, за якою також положення інших законів, окрім Закону України «Про Національну поліцію», на спірні правовідносини не поширюються. Крім того, зауважує, що обидві посади, які обіймав позивач, передбачали граничні спеціальні звання «капітан поліції», що свідчить про їх рівнозначність, а спірний наказ прийнятий на підставі подання, що підтверджується внесеними у подальшому до нього змінами.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу представником відповідача подано заяву про поновлення строку на його подання, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_2 у період з 20.03.2025 по 24.03.2025 та з 31.03.2025 по 08.04.2025 перебувала на лікарняному, що унеможливило подати відзив у строк до 07.04.2025.

Представник позивача заперечувала проти задоволення цієї заяви з підстав, що в силу ч. 2 ст. 121 КАС України строк може бути продовжений судом у випадку подання заяви до закінчення такого строку, а додані фотознімки лікарняних листків унеможливлюють встановили їх приналежність ОСОБА_2 .

На переконання колегії суддів, підстави для неврахування відзиву на апеляційну скаргу, поданого представником ГУ НП у м. Києві 11.04.2024, відсутні, оскільки на виконання вимог ч. 4 ст. 121 КАС України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку представником відповідача вчинена процесуальна дія, стосовно якої пропущено строк, а встановлена законодавством форма електронного лікарняного листка унеможливлює підтвердження ОСОБА_2 свого перебування на лікарняному в інший спосіб.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав.

Представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 15.08.1998 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 - в органах Національної поліції України.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 07.04.2022 №580 о/с «Щодо особового складу» призначено підполковника поліції ОСОБА_1 начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції, без доступу до інформації з грифами секретності «цілком таємно» та «таємно», з посадовим окладом 2800,00 грн, установлено надбавку за специфічними умовами проходження служби в поліції в розмірі 55 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнивши його з посади начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління.

Підстава - рапорт від 10.02.2022.

У подальшому наказом ГУ НП у м. Києві від 20.07.2022 №1144 о/с «Про особовий склад» відповідно до пункту 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) призначено підполковника поліції ОСОБА_1 старшим інспектором сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції з посадовим окладом 2600,00 грн, установлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнивши його з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції.

Підставою вказано - доповідна записка начальника Солом`янського управління поліції полковника поліції Івана Жука від 18.07.2022.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 19.10.2022 №1627 о/с «Про особовий склад» унесено часткові зміни до пункту наказу ГУ НП у м. Києві від 20.07.2022 №1144 о/с в частині призначення відповідно до пункту 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) підполковника поліції ОСОБА_1 старшим інспектором сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції з посадовим окладом 2600,00 грн., установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнивши його з посади начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу цього ж управління поліції, а саме: «підстава: доповідна записка начальника Солом`янського управління поліції полковника поліції Іван Жука від 18 липня 2022 року» замінено словами: «підстава: подання начальника Солом`янського управління поліції полковника поліції Іван Жука від 18 липня 2022 року».

Підставою зазначено доповідну записку т.в.о. начальника відділу правового забезпечення ГУ НП у м. Києві підполковника поліції Анни Ткачук від 07.10.2022.

Наказом ГУНП у м. Києві від 20.10.2022 №1632 о/с «Про особовий склад» відповідно пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції, із служби у поліції 20.10.2022.

Підстава - рапорти від 04.10.2022 та від 19.10.2022.

Вважаючи протиправним наказ від 20.07.2022 №1144 о/с про переведення позивача на іншу посаду та правові наслідки, що з цим пов`язані, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів враховує так.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII; тут і ділі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ч. 1 ст. 2 Закону № 580-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Приписами ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Так, пунктом 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 7 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

У силу приписів абз. 1 ч. 9 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Як убачається із матеріалів справи, наказ про переміщення позивача на іншу посаду відповідач мотивував тим, що із введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану на співробітників відділу превенції додатково покладено обов`язки із забезпечення безпеки та публічного правопорядку, патрулювання території обслуговування та фортифікаційного зміцнення Солом`янського управління поліції.

Станом на 08.07.2022 в секторі дільничних офіцерів поліції відділу превенції по штату рахується 39 посад, із них 5 посад вакантних. Тривалий час неукомплектована посада старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції, що впливає на підвищення рівня ефективності роботи на території обслуговування Солом`янського району та збільшує навантаження на працівників.

У зв`язку з цим начальник Солом`янського управління поліції Іван Жук направив на адресу начальника ГУ НП у м. Києві доповідну записку, в якій у зв`язку із службовою необхідністю, з метою комплектування вакантних посад сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції, просив дозволу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, призначити підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції, на посаду старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції цього ж управління поліції.

Колегією суддів враховується, що з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії режиму воєнного стану та з метою врегулювання питань діяльності поліції передусім в умовах воєнного стану Законом України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Закон №2123-ІХ), який набрав чинності з 01.05.2022 та діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, внесено зміни до Закону №580-VIII.

За приписами вже згаданого вище абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду, не є обов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2025 у справі №520/16482/23.

Таким чином, твердження апелянта з посиланням на ч. 1 ст. 3 Закону №2136-ІХ про те, що відсутність попередньої згоди на переведення на іншу посаду є підставою для скасування спірного наказу від 20.07.2022 №1144 о/с, не можна вважати обґрунтованим, оскільки така процедура переведення прямо закріплена у ст. 65 спеціального Закону - Закону України «Про Національну поліцію».

У контексті наведеного колегія суддів зауважує, що, як було встановлено вище, у спірному випадку переведення позивача слугувало не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, та необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом № 580-VIII, а й мало на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, зокрема, шляхом виконання обов`язків із забезпечення безпеки та публічного правопорядку, патрулювання території обслуговування та фортифікаційного зміцнення Солом`янського управління поліції, а отже не може бути визнаним неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби.

Щодо аргументів апелянта про переміщення його не на рівнозначну посаду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Із змісту статті 65 Закону №580-VIII вбачається, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Закону № 580-VIII граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Матеріали справи свідчать, що на час прийняття спірного наказу від 20.07.2022 №1144 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 обіймав посаду начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Спірним у цій справі наказом позивача було призначено на посаду старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Колегію судів враховується, що відповідно до Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 (далі - Перелік №142), посадам «начальник сектору (відділення, чергової частини)» і «старший інспектор» відповідає граничне спеціальне звання «капітан поліції». Отже вказані посади, як правильно зазначив суд першої інстанції, є рівнозначними.

Твердження апелянта про те, що надані до матеріалів справи копії штатів Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві станом на 07.04.2022 та на 20.07.2022 є неналежними і недопустимими доказами, оскільки всупереч приписів ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII не містять відомостей, яке має бути спеціальне звання поліції, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки у спірному випадку предметом спору не правильність затвердження відповідачем свого штатного розпису. Натомість, аналіз змісту таких штатів у поєднанні з приписами Переліку №142 дав можливість суду першої інстанції прийти до обґрунтованого висновку, що посада, яку обіймав позивач до переведенні, і наступна посада є у розумінні ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII рівнозначними.

У контексті наведеного суд першої інстанції правильно відхилив посилання позивача на довідки про доходи ГУ НП у м. Києві від 22.08.2022 №592 та від 22.08.2022 №593 в якості достатніх доказів для висновку про обіймання позивачем посади начальника відділення поліції, оскільки найменування посади зазначено в наказі ГУ НП у м. Києві від 07.04.2022 №5802 о/с, яким підполковника поліції ОСОБА_1 призначено начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції.

За встановлених обставин, надаючи оцінку доводам апелянта про прийняття спірного наказу від 20.07.2022 №1144 о/с із суттєвим порушенням встановленої процедури, а саме на підставі доповідної записки, а не подання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до приписів статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби.

Згідно розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

До Переліку документів з питань проходження служби наказ МВС України від 23.11.2016 №1235 відносить рапорт (заяву), що пишеться власноручно у довільній формі, подання про призначення на посаду, подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Проте, за позицією Верховного Суду, висловленої у постанові від 28.04.2020 у справі №560/754/19, ухваленої пізніше за постанову від 17.10.2019 у справі №420/5192/18, на яку посилається апелянт, аналіз зазначених вище нормативно-правових актів дозволяє прийти до висновку, що у разі переміщення працівника на рівнозначну посаду відсутній обов`язок щодо формування подання про призначення на посаду.

За таких обставин, не піддаючи сумніву доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів складання начальником Солом`янського управління поліції станом на 18.07.2022 подання про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду, що встановлено і судом першої інстанції, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 5 ст. 242 КАС України, за якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а також за встановлених обставин переміщення позивача на рівнозначну посаду, приходить до висновку про необов`язковість складання подання у спірному випадку.

Таким чином колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування наказу ГУ НП у м. Києві від 20.07.2022 №1144 о/с «Про особовий склад» та, у зв`язку з цим задоволення похідних від цієї вимоги позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 22 квітня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев