Справа № 189/863/25
Суддя: Чорна О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/863/25
РІШЕННЯ

іменем України

18.04.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Тахтарової В.С.,

учасники судового провадження:

представник позивача Єланський О.Г.

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Білоножко Ігоря Сергійовича, Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Єланського О.Г. звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив суд:

-визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕНА №4219279 від 07.03.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень;

-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позов мотивований тим, що 07 березня 2025 року поліцейським ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Білоножко Ігорем Сергійовичем винесено постанову серії ЕНА №4219279 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови, правопорушення полягає у тому, що позивач 07.03.2025 року о 17 год. 08 хв., керував транспортним засобом, в якого не працювали попереджувальні сигнали у зв?язку з несправністю, чим порушив п.31.4.3. ПДР.

Позивач вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства України, складена за відсутності належних доказів, порушує ст. ст. 33, 256, 279, 283 КУпАП, не відображає дійсних обставин справи, оскільки ПДР він не порушував.

Адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів, яка визначена ч. 1 ст. 121 КУпАП, наступає лише у разі умисних дій водія, за умови якщо останній знав про дану несправність, але умисно керував транспортним засобом з несправністю.

Правила дорожнього руху дійсно зобов`язують водія перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан транспортного засобу і лампи лівої фари в режимі ближнього світла зокрема (п. 2.3. «а» ПДР). Однак, перебуваючи за кермом автомобіля в дорозі, водій не має можливості контролювати справність лампи покажчика повороту під час руху.

Разом з тим, суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел, тобто водій повинен усвідомлювати, що при несправній лампі лівої фари в режимі ближнього світла він умисно продовжує керувати автомобілем.

Однак, якщо несправність лампи виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якшо це зробити неможливо, рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п. 31.5 ПДР).

Якщо працівники поліції виявляють під час руху несправність лампи (у даному випадку правого заднього покажчика повороту), вони повинні запропонувати усунути несправність на місці або обмежити рух автомобіля для перевірки технічного стану та з?ясувати наявність адміністративного проступку.

На думку позивача, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 виїхав на транспортному засобі з указаними несправностями, як і доказів руху його з цими несправностями, однак цей факт не заперечується самим позивачем, оскільки несправність трапилася під час руху, чого не спростував відповідач.

Вважає, що сама по собі постанова серії ЕНА №4219279 від 07.03.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України, оскільки зазначені у постанові обставини свого обґрунтування на думку позивача не знайшли.

Також зазначив, що на адвокатський запит представника Трусова С.А. було надано відеозапис, який не містить доказової бази по справі, а саме: працівники поліції не представились та на пред?явили свої службові посвідчення; з відеозапису не вбачається, що особі, на яку працівники поліції вказують як ОСОБА_2 було роз?яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі право на правову допомогу та вказана особа однозначно відмовилась від нього; ??особі, на яку працівники поліції вказують як Трусов С.А. не було надано можливості надати пояснення по факту правопорушення чи усунути несправність на місці; з відеозапису не вбачається, що за участі особи, на яку працівники поліції вказують як Трусов С.А. складався будь-який процесуальний документ (протокол, пояснення тощо) та вказана особа їх підписувала.

Окрім того, у протоколі про порушення ПДР (у даному випадку - у постанові) обов?язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис порушення.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 27.03.2025 року.

Відповідачам надано строк до 26 березня 2025 року включно для надання відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Однак, відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направили; представник відповідача - Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Єланський О.Г. підтримав позовні вимоги спираючись на обставини, зазначені в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач поліцейський ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Білоножко І.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та суду пояснив, що 07.03.2025 рокуводій ОСОБА_2 керував транспортним засобом в с-щі Покровське по вул. Падалки, звідки здійснив поворот праворуч на вул. Р. Люксембург, і при цьому не ввімкнув правий поворот, через що його було зупинено та роз`яснено про несправність попереджувальних сигналів. ОСОБА_2 сказав, що не бачив, що не працює правий поворот. У зв`язку з порушенням п.31.4.3. ПДР відносно позивача було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, запис з боді-камери поліцейського, дійшов наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4219279 від 07.03.2025 року, винесеною поліцейським ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Білоножко І.С., позивача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.03.2025 року о 17 год. 08 хв. в селищі Покровське по вул. Падалки, 51 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, в якого не працювали попереджувальні сигнали у зв`язку з несправністю, чим порушив вимоги п.31.4.3. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч.1 ст.121 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі, ч.1 ст.121 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з п. 2.3а ПДР, перед виїздом водій зобов?язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Отже, адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів, яка визначена ч. 1 ст. 121 КУпАП, наступає лише у разі умисних дій водія, за умови якщо останній знав про дану несправність, але умисно керував транспортним засобом з несправністю.

Суд враховує, що під час руху транспортного засобу водій об`єктивно не має можливості перевірити чи працюють показчики поворотів автомобіля та встановити, що такі не працюють.

Суб?єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел, тобто водій повинен усвідомлювати, що при несправності попереджувальних сигналів автомобіля він умисно продовжує керувати автомобілем.

Проте, якщо несправність лампи виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якшо це зробити неможливо, рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п. 31.5 ПДР).

За практикою Європейського суду з прав людини на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справи "Лелас проти Хорватії","Тошкуце та інші проти Румунії").

За положеннями ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 виїхав на транспортному засобі з указаними несправностями. Позивачем не заперечується факт несправності показника повороту автомобіля, який трапився під час руху, чого не спростував відповідач, цим доводам під час розгляду адміністративної справи не надав відповідної оцінки, їх не перевірив, що свідчить про неповне встановлення уповноваженою особою приписів ст. 9 КУпАП, а саме наявності у діях позивача протиправної, винної поведінки.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису від 07.03.2025 року з боді- камери поліцейського ОСОБА_1 , при виявленні під час руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 несправність правого заднього покажчика повороту, поліцейський не запропонував усунути несправність на місці або обмежити рух автомобіля для перевірки технічного стану та з?ясувати наявність адміністративного проступку.

Таким чином, на думку суду, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення в частині притягнення позивача до відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4219279 від 07.03.2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на вказане, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень слід відшкодувати судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Білоножко Ігоря Сергійовича, Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕНА №4219279 від 07.03.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 22.04.2025 року.

Суддя Чорна О.В.

18.04.2025