Справа № 160/31699/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняПівоварові В.С.
представника позивача представника відповідача Кочура С.В. Шпак В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Марганецької міської ради про визнання протиправними та нечинними рішення
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Марганецької міської ради, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить:
1.Визнати протиправним та нечинним рішення Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184-49/VIII «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади» в частині встановлення ставки земельного податку в розмірі 6,0% для земельних ділянок промисловості (код/вид цільового призначення земель 11), які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) п.274.2 ПКУ для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код/вид цільового призначення земель 11.01) згідно додатку № 1 до рішення Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. № 1184-49/VIII «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади».
2. Визнати протиправним та нечинним рішення Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. № 1654-54/VIII ««Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади» в частині встановлення ставки земельного податку в розмірі 6,0% для земельних ділянок промисловості (код/вид цільового призначення земель 11), які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) п.274.2 ПКУ для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код/вид цільового призначення земель 11.01) згідно додатку № 1 до рішення Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. № 1654-54/VIII «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в постійному користуванні АТ «Марганецький ГЗК» на території Марганецької міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області перебуває 44 земельні ділянки загальною площею 2245,541 га з різним цільовим призначенням. Право постійного користування виникло у АТ «Марганецький ГЗК» на підставі Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-ДП №004919 від 22.10.1999 р. реєстраційний №238, серії І-ДП №003955 від 22.10.1999 р. реєстраційний №239, серії ІІ-ДП №004918 від 22.10.1999 р. реєстраційний №240, серії І-ДП №003957 від 22.10.1999 р. реєстраційний №241, серії ДП від 26.03.2001 р. реєстраційний №243, серії І-ДП №003940 від 25.10.1999 р. реєстраційний №290, серії І-ДП №003941 від 25.10.1999 р. реєстраційний №291, серії І-ДП №003942 від 25.10.1999 р. реєстраційний №292.
Рішенням Марганецької міської ради від 07.07.2022 р. №857-45/VIII, ставка земельного податку на 2023 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184-49/VIII, ставка земельного податку на 2024 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. №1654-54/VIII, ставка земельного податку на 2025 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому, і рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184- 49/VIII, і рішенням Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. №1654- 54/VIII для земельних ділянок промисловості з кодом 11 ставка у розмірі 6% нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлено тільки для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з використанням надрами». Для земельних ділянок промисловості з іншими кодами цільового призначення 11.02. 11.08. ставку земельного податку встановлено у розмірі від 0,1 до 3% від нормативної грошової оцінки.

Інші суб`єкти господарювання, які розташовані та здійснюють свою діяльність на території Марганецької міської територіальної громади та є платниками земельного податку або орендної плати за землю, перебувають в такій самій безпековій та економічній ситуації, як і АТ «Марганецький ГЗК», але рішеннями Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184-49/VIII та від 04.07.2024 р. №1654-54/VIII тільки для Позивача земельний податок було збільшено втричі, що, на думку позивача, є дискримінаційним відношенням до АТ «Марганецький ГЗК». Крім того, як вбачається з порівняння даних «Порівняльний аналіз ставок податку на землю за земельні ділянки промисловості встановлені іншими міськими радами на 2024-2025 рр.» ставки земельного податку за земельні ділянки за кодом цільового призначення 11.01 встановлені Марганецькою міською радою в рази (від 2 до 6) перевищують аналогічні ставки, що встановлені іншими місцевими радами в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Позивачем в позовній заяві наводяться розрахунки, відповідно до яких ним стверджується, що при застосуванні ставки земельного податку у розмірі 4% сума земельного податку за земельні ділянки, які використовую АТ «Марганецький ГЗК» становить 81029935,44 грн., а при застосуванні ставки земельного податку 6%, сума земельного податку збільшується на 166703188,45 грн. та у 2024 р. і 2025 р. становитиме 247733123,89 грн. Також Позивачем вказується, що Марганецька міська територіальна громада, на території якої знаходиться АТ «Марганецький ГЗК» та його виробничі потужності, розташовані на березі колишнього Каховського водосховища на відстані 8 км від м. Енергодар Запорізької області, тимчасового окупованого військами рф, в 20-кілометровій зоні від фактичної лінії розмежування. Позивач посилається на те, що з 13.10.2023 р. Марганецька міська територіальна громада внесена до переліку територій можливих бойових дій. Позивач посилається на те, що АТ «Марганецький ГЗК» є містоутворюючим, бюджетоутворюючим підприємством Марганецької міської територіальної громади. Внаслідок бойових дій на території громади, постійних обстрілів території громади та території підприємства, АТ «Марганецький ГЗК» було вимушене зупинити свою роботу з 01.10.2023 року, а всіх працівників перевести в режим простою, а також що АТ «Марганецький ГЗК» не має реальної можливості відновити свою виробничу діяльність та забезпечувати себе обіговими коштами. На думку Позивача, рішеннями Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184- 49/VІІІ та від 04.07.2024 р. №1654-54/VІІІ тільки для Позивача земельний податок було збільшено втричі, що, на його думку, є дискримінаційним відношенням до АТ «Марганецький ГЗК». Крім того, Позивачем стверджується, що Марганецька міська рада при прийнятті рішень щодо збільшення ставки земельного податку для окремих земельних ділянок за окремим кодом цільового призначення, порушила норми частини 4 статті 13 Конституції України, в частині рівності всіх суб`єктів права власності перед законом. Тому відповідач вважає, що, обґрунтування позовних вимог зводиться до наведення Позивачем положень різних законодавчих та нормативно-правових актів, які регулюють процедуру прийняття рішень Марганецькою міською радою як органом місцевого самоврядування, а також положень законодавства щодо встановлення плати за землю. При цьому Позивачем не заперечується за змістом позовної заяви, що ставки плати за землю було встановлено Марганецькою міською радою в межах норм, передбачених Податковим кодексом України, жодних порушень в цій частині не було допущено. З огляду на вказане, Марганецька міська рада через свій депутатський корпус проголосувала належним чином і відповідно до вимог Податкового кодексу України про встановлення ставок плати за землю та пільг зі сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади, і було визначено саме такі ставки, які зазначені в оскаржуваних Позивачем рішеннях Марганецької міської ради. Сама по собі незгода Позивача із затвердженими міською радою ставками плати за землю, не свідчить про незаконність таких ставок, а інші доводи Позивача зводяться до суб`єктивного тлумачення ним положень діючого законодавства України та нічим об`єктивно не обґрунтовані.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію висловлену у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що АТ «Марганецький ГЗК» здійснює видобування корисних копалин загальнодержавного значення марганцевої руди на території Нікопольського району Дніпропетровської області на підставі Спеціального дозволу на користування надрами № 611 від 13 серпня 1996 року, наданого Державною службою геології та надр України, строк дії якого продовжений до 13 серпня 2036 року.

В постійному користуванні АТ «Марганецький ГЗК» на території Марганецької міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області перебуває 44 земельні ділянки загальною площею 2245,541 га з різним цільовим призначенням. Право постійного користування виникло у АТ «Марганецький ГЗК» на підставі Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-ДП №004919 від 22.10.1999 р. реєстраційний №238, серії І-ДП №003955 від 22.10.1999 р. реєстраційний №239, серії ІІ-ДП №004918 від 22.10.1999 р. реєстраційний №240, серії І-ДП №003957 від 22.10.1999 р. реєстраційний №241, серії ДП від 26.03.2001 р. реєстраційний №243, серії І-ДП №003940 від 25.10.1999 р. реєстраційний №290, серії І-ДП №003941 від 25.10.1999 р. реєстраційний №291, серії І-ДП №003942 від 25.10.1999 р. реєстраційний №292. 25 земельних ділянок загальною площею 1864,79 га розташовані за межами населених пунктів на території Марганецької міської територіальної громади та мають цільове призначення «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з використанням надрами» (код за КВЦПЗ 11.01.).

Рішенням Марганецької міської ради від 07.07.2022 р. №857-45/VIII, ставка земельного податку на 2023 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184-49/VIII, ставка земельного податку на 2024 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (встановлення ставки земельного податку в розмірі 6,0% для земельних ділянок промисловості (код/вид цільового призначення земель 11), які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код/вид цільового призначення земель 11.01) наведені в додатку № 1 до рішення Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. № 1184-49/VIII «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади»).

Рішенням Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. №1654-54/VIII, ставка земельного податку на 2025 рік для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (встановлення ставки земельного податку в розмірі 6,0% для земельних ділянок промисловості (код/вид цільового призначення земель 11), які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код/вид цільового призначення земель 11.01) наведені в додатку № 1 до рішення Марганецької міської ради від 04.07.2024 р. № 1654-54/VIII «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із сплати земельного податку на території Марганецької міської територіальної громади»).

Позивач, вважая ставку у розмірі 6% нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановленої для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01 «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з використанням надрами» встановлена рішеннями Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. №1184-49/VIII та від 04.07.2024 р. №1654-54/VIII тільки для Позивача, що, на його думку, є дискримінаційним відношенням до АТ «Марганецький ГЗК», а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлено статтею 264 КАС України.

За змістом частини першої цієї статті, такий порядок поширюється на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 264 КАС України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до частини дев`ятої статті 264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

У доводах позовної заяви позивач посилається на дискримінаційність застосування ставки у 6% до позивача рішеннями 2023 та 2024 року у порівнянні з 2% у 2022 році.

Разом з тим, ані в позові ані під час судового розгляду представник позивача не навів порушення будь-якої норми права відповідачем при прийнятті оспорюваних рішень.

Судом досліджено зміст оскаржуваних рішень, з якого убачається, що ставки податку для земельних ділянок з кодом за КВЦПЗ 11.01. встановлено у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (ставка земельного податку в розмірі 6,0% для земельних ділянок промисловості (код/вид цільового призначення земель 11), які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код/вид цільового призначення земель 11.01).

Здійснивши аналіз положень Податкового кодексу України, суд зазначає, що відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 274 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що відносно земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності), ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а отже застосована ставка в 6 % є правомірною та відповідає діючому законодавству.

При цьому, судом встановлено, що Східним Міжрегіональним управлінням ДПС розглянуто звернення АТ «Марганецький ГЗК» від 28.09.2022 р. № 2198/1 щодо неможливості виконання ним обов`язків платника податків, надане ним відповідно до норм п. 69.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та прийнято Рішення від 19.10.2022 р. № 11/32-00-04-01-06 про неможливість виконання АТ «Марганецький ГЗК» податкових обов`язків у частині: подання податкової звітності, сплати податків та зборів, зазначених в заяві АТ «Марганецький ГЗК» за період з 01.09.2022 р. до закінчення воєнного стану, або відновлення можливості виконувати податковий обов`язок.

Отже, станом на тепер АТ «Марганецький ГЗК» відтерміновано виконання податкових зобов`язань до закінчення воєнного стану, або відновлення можливості виконувати податковий обов`язок, плата за землю позивачем не здійснюється.

Суд зазначає, що об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Отже, під час розгляду справи суд повинен установити, чи має місце порушення прав позивача, оскільки без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Подібна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 815/938/17.

За таких обставин та правового регулювання, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.243-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Єфанова