Справа № 120/16185/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

08 квітня 2025 р. Справа № 120/16185/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Коломієць М.А.,

представника позивача: Старого М.М.,

представника відповідача: Дубіцької Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення доказів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАГЕСТ" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАГЕСТ" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

На адресу суду надійшла заява представника позивача про забезпечення доказів шляхом:

- витребування та ознайомлення з податковими деклараціями з податку на прибуток поданими ТОВ "Тагест" за період з 03.11.2023 року по 31.03.2024 року;

- витребування та ознайомлення з податковими деклараціями з податку на додану вартість поданими ТОВ "Тагест" за період з 03.11.2023 року по 31.03.2024 року;

- витребування та ознайомлення з інформацією з Єдиного державного реєстру податкових накладних щодо ТОВ "Тагест" за період з 03.11.2023 року по 31.03.2024 року.

Мотивуючи подану заяву представником позивача вказано, що для встановлення наявності чи відсутності факту заниження податку на прибуток та податку на додану вартість необхідно забезпечити докази шляхом витребування та огляду.

В судовому засіданні представник позивача дану заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

В свою чергу, представник відповідача просила відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів та вказала, що у разі необхідності готові самостійно надати бажані представником позивача матеріали.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 2 ст. 114 КАС України).

За змістом частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів, серед іншого, має бути зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, зокрема обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів згодом може стати неможливим або ускладненим.

Аналізуючи наведені положення КАС України суд зауважує, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті/знищенню у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

В даному ж випадку, із змісту поданої заяви слідує, що позивачем не наведено жодного аргументу, які б могли бути оцінені у контексті частини 1 статті 114 КАС України, як підстави для забезпечення доказів.

В поданій заяві про забезпечення доказів представник позивача фактично ототожнив механізм забезпечення доказів та їх витребування за загальною процедурою, передбаченою процесуальним законом.

Однак заявнику слід розмежовувати процесуальні інститути "забезпечення доказів" та "витребування доказів" у загальному порядку.

За правилами частини 1 статтті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з частиною 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу заявника, що ототожнення ним понять "витребування доказів" та "забезпечення доказів" в даному випадку є помилковим, оскільки вирішальною підставою для забезпечення доказів є існування обставин, які б свідчили про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи надання необхідних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Проте, наведені представником позивача у заяві про забезпечення доказів доводи не містять жодних підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений/знищений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до частини 5 статті 117 КАС України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

В даному ж випадку, виходячи зі змісту поданої заяви, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, адже позивачем не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

Більше того, у судовому засіданні представник відповідача вказав, що вони нададуть бажані представником позивача матеріали у наступне судове засідання.

З огляду на викладене, підстави для задоволення поданої заяви, на переконання суду, відсутні.

Керуючись ст.ст. 117, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23.04.2025 року, дата складення повного тексту ухвали обумовлена перебуванням головуючого судді на лікарняному.

Суддя Свентух Віталій Михайлович