Справа № 380/23900/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 рокусправа № 380/23900/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.11.2024 року №54 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком №2 періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.04.2022 по 30.09.2024 у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 20.08.2024 (дня що настає за днем досягнення 50 річного віку ) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.

Ухвалою від 29.11.2024 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області №54 від 15.11.2024 позивачці відмовлено в призначенні пільгової пенсії по віку у зв`язку із недосягненням пенсійного віку 55 років, відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Позивачка вважає спірне рішення протиправним, оскільки, на її думку, пільгового та страхового стажу достатньо для призначення пенсії по віку на пільгових умовах.

Позивачка стверджує, що має право на призначення пільгової пенсії по віку у зв`язку із досягненням 50 річного віку. Також вважає протиправним не зарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи з 01.04.2022 по 30.09.2024, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески (ЄСВ) у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля». Зазначає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи ВП «Шахта «Червоноградська» через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що за наслідками розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 08.11.2024 щодо призначення їй пенсії на пільгових умовах, а також доданих до заяви документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято Рішення від 15.11.2024 за № 54, відповідно до якого позивачу відмовлено в призначенні такого виду пенсії. Вік позивача 50 років. Страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 18 років 5 місяців. Пільговий стаж роботи за Списком 2 обчислений згідно уточнюючої довідки № 303 від 18.10.2024 та індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.02.2013 по 31.03.2022 становить 9 років 2 місяці. До пільгового стажу за Списком 2 не враховано період з 01.04.2022 по 18.10.2024 в зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків (підтверджується даними ОК-5 від 08.11.2024). Для зарахування вказаних періодів необхідно надати підтверджуючі документи видані за місцем роботи (архівним відділом) на підставі первинних документів. В той же час варто наголосити, що гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на дату звернення (08.11.2024) з питання призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах в порядку визначеному Законом №1058 не досягла 55 років пенсійного віку, визначеного положеннями пунктом 2 частини 2 ст. 114 розділу XIV1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян Закону №1058, оскільки мала на дату звернення лише повних 50 років, що є недостатнім для визначення права на такий вид пенсії.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернулась із заявою від 08.11.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України з питання призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах в порядку визначеному Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та доданими до заяви документами.

Із метою підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії по віку позивачка подала до пенсійного органу:

1. трудову книжку серія НОМЕР_1 від 01.09.1994;

2. довідку відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» від 18.10.2024 року №303 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Відповідно до якої позивачка працювала повний робочий день на відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» і за період з 01.02.2013 по 02.08.2016 (03 роки 06 місяців 02 дні) і виконувала відкриті гірничі роботи на поверхні шахти за професією, посадою машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, що передбачено Списком №2, розділ XXXIII позиція 33, згідно Постанови КМУ від 16.01.2003 №36; і за період з 03.08.2016 по 18.10.2024 (07 роки 02 місяці 16 днів) і виконувала відкриті гірничі роботи на поверхні шахти за професією, посадою машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, що передбачено Списком №2, розділ ХХХПІ згідно Постанови КМУ від 24.06.2016 №461;

3. накази по підприємству про завершення атестації робочих місць за умовами праці: №1037 від 04.12.2008 року, №845 від 30.11.2018 року, №409 від 30.11.2018 року, №296 від 30.11.2023 року.

Пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до пункту 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачу провадився за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду у країни в Кіровоградській області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2024 щодо призначення їй пенсії на пільгових умовах, а також доданих до заяви документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняте Рішення від 15.11.2024 за № 54, відповідно до якого позивачу відмовлено в призначенні такого виду пенсії з огляду на наступне.

Рішення мотивоване наступним:

«… Вік заявниці 50 років.

Страховий стаж роботи становить 18 років 5 місяців.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 9 років 2 місяці.

За доданими документами до страхового стажу зокрема не зараховано періоди:

- отримання допомоги по безробіттю з 18.09.2000 по 14.11.2000, з 08.05.2001 по 04.03.2002, оскільки допомога виплачується відповідно до статті 28 Закону України «Про зайнятість населення» та потребує уточнення виду допомоги;

- період роботи з 04.01.2003 по 11.08.2004, оскільки відсутні дані про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески в реєстрі. …

Також до страхового стажу не враховано навчання за дипломами ( НОМЕР_2 та № 961) та період догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) оскільки заявницею не підтвержено дошлюбне прізвище ( ОСОБА_2 ). …

До страхового та пільгового стажу також не враховано період роботи за довідкою від 18.10.2024 №303 з 01.04.2022 по 30.09.2024, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески в Реєстрі.

Працює.

Права на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону заявниця не має в зв`язку недосягненням пенсійного віку 55 років, відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу…».

Звертаючись до суду, у позовній заяві позивачка зазначила:

«… Спірним у цій справі (предмет спору) є:

1. до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.04.2022 року по 30.09.2024 року, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески (ЄСВ) в реєстрі.

2. досягнення необхідного віку в 50 чи 55 років, які давали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Інші обставини не оспорюються, оскільки пільгового та страхового стажу достатньо для призначення пенсії по віку на пільгових умовах, а після призначення пенсії будуть надані первинні документи для зарахування всього страхового стажу…».

Відтак суд розглядає справу, враховуючи межі оскарження спірного рішення, визначені позивачкою у позові.

Щодо правомірності спірного рішення відповідача в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу позивачки періоду роботи з 01.04.2022 по 30.09.2024, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески (ЄСВ) в реєстрі, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 , довідки №303 від 18.10.2024 про підтвердження наявного стажу роботи, наказів про завершення атестації робочого місця №845 від 30.11.2018, №409 від 30.11.2018, №296 від 30.11.2023, в період з 01.04.2022 по 30.09.2024 позивачка працювала і продовжувала працювати на час подання позову у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» на посаді (професії) машиніст (кочегар) котельні на вугіллі, що належить до Списку №2 (пільговий стаж).

Судом встановлено, що вказані періоди роботи відповідач не зарахував до страхового стажу, через відсутність сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вказаний період.

Суд не погоджується із такою позицією, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивачки про те, що внаслідок невиконання відокремленим підрозділом «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України вона позбавлена належної соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди: 01.04.2022 30.09.2024 за відокремленим підрозділом «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» не є підставою для позбавлення позивачки права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи.

Таким чином, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхових внесків підприємством не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоди роботи позивача: 01.04.2022 30.09.2024 за відокремленим підрозділом «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Відтак суд задовольняє позов у цій частині.

Щодо права позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 50 річного віку, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

Згідно зі статтею 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Тому на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Тому, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

У зв`язку з цим між сторонами виник спір, оскільки позивачка вважає, що під час призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивачки про призначення їй пенсії керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

Отже, визначаючись з тим, нормами якого саме закону слід керуватися під час призначення пенсії позивачки, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Суд встановив та не заперечується відповідачем, що станом на час звернення позивачки за призначенням пільгової пенсії, їй виповнилося 50 років.

В оскарженому рішенні відповідача обраховано загальний стаж позивачки 18 років 05 місяців, пільговий стаж за Списком № 2 - 9 років 2 місяці.

Також суд у цій справі прийшов до висновку про необхідність зарахування позивачці до загального та пільгового стажу роботи за списком № 2 періоду роботи 01.04.2022 30.09.2024.

Відтак з урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду в зразковій справі № 360/3611/20, та з врахуванням того, що позивачка на час звернення до пенсійного органу досягла 50 років, та її загальний стаж складає не менше 20 років, з них спеціальний (пільговий) стаж за Списком № 2 складає не менше 10 років, пенсійний орган зобов`язаний був прийняти рішення про призначення пенсії.

Інших підстав відмови в призначенні пенсії в рішенні пенсійного органу не зазначено.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.11.2024 №54 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з посиланням на недосягнення позивачкою пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, а саме 55 років, є протиправним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, з копії паспорта громадянина України у формі ID картки слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про призначення пенсії остання звернулась 08.11.2024 тому, пенсія підлягає призначенню позивачці з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ із дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, із урахуванням висновків суду.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.11.2024 №54 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, адреса: вул. Соборна, 7а, м.Кропивницький, Кіровоградська область,25009) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.04.2022 по 30.09.2024 у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, адреса: вул. Соборна, 7а, м.Кропивницький, Кіровоградська область,25009) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ із дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, із урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, адреса: вул. Соборна, 7а, м.Кропивницький, Кіровоградська область,25009) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна