Справа № 160/1736/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2025 рокуСправа №160/1736/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що спірні рішення відповідача, на думку позивача, є безпідставними та протиправними, оскільки виходячи зі змісту акту перевірки від 15.08.2024 податкові зобов?язання з податку на додану вартість в розмірі 107 956,99 грн. нараховані у зв?язку з неврахуванням Договору поворотної фінансової допомоги між ФОП Кобзар та ТОВ «РЕМЖЕЛДОР ТРАНС», а також у зв?язку з розбіжностями між даними ЄРАН та ЄРПН. Розбіжність між податковими накладними та акцизними накладними позивач пояснює тим, що акцизна накладна складається при будь-якому переміщенні пального, навіть переміщення не пов`язаного з продажем. Проте, вказаних особливостей обліку під час здійснення розрахунків не враховано, а отже висновок відповідача, на думку позивача, про наявність розбіжностей є хибним. Також, позивач відмічає, що неврахування контролюючим органом одного з договорів поворотної фінансової допомоги є втручанням в господарську діяльність та фактично зміною укладених господарських договорів, що не передбачено в рамках кола повноважень контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України. А отже, позивач вважає, що висновок контролюючого органу про те, що ФОП ОСОБА_1 здійснив реалізацію товару без виписування податкових накладних, а отримана сума допомоги с доходом платника податків, на який має нараховуватись податок на доходи фізичних осіб, військовий збір на єдиний соціальний внесок є невірним, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що оскаржувані рішення прийняті у зв`язку з тим, що в ході перевірки встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 загального одержаного доходу від здійснення підприємницької діяльності та заниження вартості документально підтверджених витрат за 2021-2023, що призвело до заниження загального оподатковуваного доходу за 2021-2023 рік на суму 134 141,31 грн.
Враховуючи викладені обставини, контролюючий орган вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.
Від позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких викладено позицію аналогічну тій, яка міститься в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстровано з 01.08.2019 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Видами діяльності є: 6.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 42.11 Будівництво доріг і автострад, 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами, 38.11 Збирання безпечних відходів, 81.30 Надання ландшафтних послуг, 81.29 Інші види діяльності із прибирання, 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 43.34 Малярні роботи та скління, 43.21 Електромонтажні роботи 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.19.1.1 п.19,1 ст.19 , пл.20.1.4 п.20.1 ст.20, пт.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.5, ст.78, п. 82.2 ст. 82, п.69.351 п.69 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ст.13, ст.25, п.925 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 01.08.2024 №3311-п, у зв?язку з надходженням заперечень фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 19.07.2024 б/н на акт документальної планової виїзної перевірки від 14.06.2024 №1614/04-36-24-08/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2019 по 31.12.2023.
За результатом проведеної перевірки складено Акт від 15.08.2024 №2291/04-36-24-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2019 по 31.12.2023».
В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення:
1. абз. «б» п. 176.2 ст. 176, п. 51.1 ст. 51, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України в частині надання з недостовірними даними податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма №1-ДФ, 4- квартал 2020 року)
3. п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2021-2023 роки в загальній сумі 24 145,43, у т.ч. за 2021 рік-17 449,97 грн., за 2022 рік 4 627,23 грн., за 2023 рік 2 068,23 грн.
4. п. 1.2 п. 161 підр. 10 р. ХХ, ст. 177 ПК України в частині заниження податкових зобов?язань з військового збору у розмірі 362,18 грн., в т.ч. за 2021 рік - 261,75 грн., за 2022 рік - 69,41 грн., за 2023 рік - 31,02 грн.
5. п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкових зобов?язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2021 рік.
6. абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 в частині заниження єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 23 855,58 грн., а саме за 2021 рік 21 327,74 грн., за 2023 рік 2 527,84 грн.
7. п. 57.1ст. 57, п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині несплати заборгованості по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 28 566,00 грн.
8. п. 1.2 п. 161 підр. 10 р. ХХ, п. 57.1ст. 57, п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору, який утримувався з сум нарахованого доходу працівникам в загальній сумі 1 863,00 грн., несплатою заборгованості по сплаті до бюджету військового збору, який утримувався з сум нарахованого доходу працівникам в загальній сумі 289,00 грн.
10. ч. 1 ст. 15 Закону №481 в частині здійснення зберігання пального без ліцензії та здійснення оптової торгівлі пальним без діючої ліцензії.
11. п. 213.1.12 п. 213.1, п. 214.4 ст. 214, п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215, п. 217.1 ст. 217 та п.41 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з урахуванням п. 233.1 ст. 233 ПК України в частині заниження до сплати акцизного податку в сумі 1093,01 грн., в т.ч. за жовтень 2021 року - 4,73 грн., за грудень 2021 року - 128,55 грн., за березень 2023 року - 959,73 грн.
12. п. 231.6 ст. 231 ПК України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
13. п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198 ПК України в частині завищення податкових зобов?язань з податку на додану вартість на суму 12 600,00 грн. та заниження податкових зобов?язань з податку на додану вартість на суму 213 163,00 грн.
14. п. 49.2 п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 розділу V ПК України в частині несвоєчасного подання декларацій з податку на додану вартість за липень 2023 року;
15. п. 189.1 ст. 189, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині здійснення операцій без реєстрації податкових накладних в ЄРПН обсяг постачання яких склав 1 481 526,03 грн.
На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення не погодившись з якими, позивачем подано відповідні скарги до ДПС України.
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 ПК України зазначено, що даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).
Статтею 78 ПК України передбачений порядок проведення документальних позапланових перевірок. Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
П.78.1.5 78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).
Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення), які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, який брала участь у здійсненні господарської операції.
Статтею 1 Закону №996 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Підпунктом 177.4.3 п.177.4 ст.177 ПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, зокрема суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості).
Підпунктом 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік інших витрат, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до пункту 177.2 ст.177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) i документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця;
Згідно з пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.;
Пунктом 177.2 ст.177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) i документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
Як визначено пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 178.6 статті 178 розділу ІV ПК України, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. До складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.
Відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат документально не підтверджені витрати.
Пунктами 6, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Отже, прямі матеріальні витрати пов`язані з отриманим доходом, тому такі витрати можуть бути обліковані виключно після того, як буде отримано дохід від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг. Виключенням з цього правила може бути отримання підприємцем доходу від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг раніше за заплановану дату оплати ним придбаних у постачальника товарів, робіт, послуг, які пов`язані з вже отриманим доходом. У такому випадку, і дохід і витрати обліковуються в тому звітному періоді, в якому вони фактично одержані, понесені (відповідно).
До складу витрат мають включатися лише витрати, що прямо пов`язані з отриманням конкретного прибутку (постанова Верховного Суду від 27.08.2020 №818/1549/17). Окрім того, не включаються до складу витрат документально не підтверджені витрати.
Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 вказаного Закону на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.
Таким чином, первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.
З матеріалів справи вбачається, що за 2020 рік документально підтверджені витрати склали 670 351,76 грн., витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що були використані для здійснення діяльності (оптова торгівля паливом та вантажний автомобільний транспорт) 648 385,44 грн.; інші витрати 21 966,32 грн.
За 2021 рік документально підтверджені витрати склали 12 511 681,38 грн., в т.ч: витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що були використані для здійснення діяльності (оптова торгівля паливом та вантажний автомобільний транспорт) 12 311 985,9 грн.; витрати на заробітну плату та пов?язані з нею нарахування 89 914,00 грн., інші витрати 109 781,48 грн.
За 2022 рік документально підтверджені витрати склали 16 855 042,44 грн., в т. ч: витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що були використані для здійснення діяльності (оптова торгівля паливом та вантажний автомобільний транспорт) 16 805 263,09 грн.; інші витрати 48 175,35 грн.; амортизація 1 604,00 грн.
За 2023 рік документально підтверджені витрати склали 27 190 055,54 грн., в т.ч: витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що були використані для здійснення діяльності (оптова торгівля паливом та вантажний автомобільний транспорт) 26 360 522,49 грн.; витрати на заробітну плату та пов?язані з нею нарахування 95 755,5 грн.; інші витрати 733 777,55 грн.
Тобто, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 надані первинні документи не підтверджують повною мірою суму витрат зазначених платником у податкових деклараціях про майновий стан та доходи, зроблено висновок про заниження документально підтверджених витрат за 2021-2023 на загальну суму 611 875,13 грн., а саме: за 2021 рік на суму 102 750,5 грн. (12 511 681,38 грн. 12 408 930,88 грн.); за 2022 рік на суму 308 643,09 грн. (16 855 042,44 грн. 16 546 399,35 грн.); за 2023 рік на суму 200 481,54 грн. (27 190 055,54 грн. 26 989 574 грн.).
Також суд зазначає, що у позовній заяві позивачем не зазначається, які саме документально підтверджені витрати не були враховані контролюючим органом під час проведення перевірки.
Перевіркою правильності визначення доходу, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 01.08.2019 по 31.12.2023, з даними про суми доходу, визначеними в ході проведення перевірки, встановлено наступне.
Протягом 2021 року згідно первинних документів: банківських виписок про рух грошових коштів по розрахунковим рахункам, накладним встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік одержано доходу 12 719 426,08 грн. Згідно відображеного у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік сума одержаного доходу складає 12 519 731,33 грн., розбіжність становить 199 694,75 грн. (із врахуванням пояснень ФОП ОСОБА_2 щодо вірного призначення платежу TOB «РЕМЖЕЛДОРТРАНС» по платіжному дорученню №544 від 02.12.2021 на суму 84 000,00 грн. «Поворотна фінансова позика по договору від 19.11.2021 року. Без ПДВ».
Протягом 2022 року згідно первинних документів: банківських виписок про рух грошових коштів по розрахунковим рахункам, видатковим накладним встановлено що ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік одержано доходу 16 890 511,96 грн. Згідно відображеного у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік сума одержаного доходу складає 16 556 162,00 грн., розбіжність становить 334 349,96 грн. (із врахуванням пояснення ФОП ОСОБА_1 щодо вірного призначення платежу ТОВ «РЕМЖЕЛДОРТРАНС» по платіжному дорученню №455 від 02.05.2022 на суму 47 000,00 грн. «Поворотна фінансова позика по договору від 19.11.2021 року. Без ПДВ».
Протягом 2023 року згідно з первинними документами: банківські виписки про рух грошових коштів по розрахунковим рахункам, видатковим накладним встановлено що ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік одержано доходу 27 340 295,73 грн. Згідно відображеного у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік сума одержаного доходу складає 27 128 324,00 грн., розбіжність становить 211 971,73 грн.
Таким чином, в порушення вимог п. 177.1, п.177.2 ст. 177 ПК України позивачем безпідставно занижено суму загального одержаного доходу за період 2021-2023 роки на загальну суму 746 016,44 грн., в тому числі за 2021 199 694,75 грн., за 2022 334 349,96 грн., за 2023 21 1971,73 грн.
При цьому, суд не може прийняти до уваги доводи позивача стосовно того, що грошові кошти відповідно до платіжних доручень від 02.12.2021, від 08.12.2021 та 13.12.2021 отримані в межах договору про надання поворотної правової допомоги від 01.12.2021 №2021/12/1, з огляду на наступне.
Право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. У випадку ж, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Отже, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. Питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку. Визначальним у змісті наведених законодавчих норм, якими регулюються правильність заповнення платіжного доручення, є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником, у той час, як зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами.
Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 19.06.2018 у справі №809/34/17, від 01.07.2020 у справі №824/74/19-а, від 17.02.2022 у справі №1.380.2019.003363.
Так, позивачем до матеріалів справи не було надано доказів, що сторонами було погоджено зміну призначення платежу. Крім того, перевіркою було встановлено, що позивачем було зареєстровано акцизні накладні за оспорюваними господарськими операціями.
Отже, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.08.2019 по 31.12.2023, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 , встановлено його заниження у загальній сумі 24 145,43 грн., у т.ч. за 2021 17 449,97 грн., за 2022 4 627,23 грн., за 2023 2 068,23 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
Облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 даного Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом (ч. 1 ст. 5 Закону №2464).
За змістом ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, поміж іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону №2464).
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. (ч. 4 ст. 25 Закону №2464).
Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Відповідно до п. 1 Розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Згідно з частиною 11 статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми (пп. 3 п. 2 Розділу VII Інструкції №449).
Враховуючи викладене, штрафні санкції можуть застосовуватись за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в разі донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону №2464).
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464).
Днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону №2464).
Підпунктами 1.1 - 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги те, що розмір єдиного внеску і військового збору для фізичної особи-підприємця прямо залежить від суми його оподатковуваного доходу, а судом встановлено правомірність висновків відповідача про заниження позивачем оподаткованого чистого доходу по операціям в перевіряємому періоді, як наслідок, правомірним є донарахування відповідачем сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору, нарахованих з цього доходу, а також застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Згідно з відомостями нарахування заробітної плати, інформаційних баз даних ДПС у Дніпропетровській області (інтегрованої картки платника в ІКС «Податковий блок»), первинних документів за перевіряємий період в ході перевірки встановлено порушення пл. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України у зв?язку з наявністю заборгованості по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб (кредитове сальдо) в загальній сумі 27 360,00 грн. грн. у тому числі: січень 2022 1 098 грн., лютий 2022 1 188 грн., березень 2022 1 170 грн., квітень 2022 1 170 грн., травень 2022 1 170 грн., червень 2022 1 170 грн., липень 2022 1 170 грн., серпень 2022 1 170 грн., вересень 2022 1 170 грн., жовтень 2022 1 206 грн., листопад 2022 1 206 грн., грудень 2022 1 206 грн., січень 2023 1 206 грн., лютий 2023 1 206 грн., березень 2023 1 206 грн., квітень 2023 1 206 грн., травень 2023 1 206 грн., червень 2023 1 206 грн., липень 2023 1 206 грн., серпень 2023 1 206 грн., вересень 2023 1 206 грн., жовтень 2023 1 206 грн. листопад 2023 1 206 грн.
Згідно з пп.162.1.1, пп.162.1.2, 162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.
Об`єктом оподаткування резидента у відповідності до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України).
Згідно пп."е" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Відповідно до п.164.3 ст.164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування (п.164.5 ст.164 ПК України).
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
За приписами пп.168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.
Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох операційних днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Згідно з п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.
Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до п.125-1.1 ст.125-1 ПК України ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Згідно з п.125-1.2 ст.125-1 ПК України, ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
З аналізу даних правових норм слідує, що податковий агент при нарахуванні оподатковуваного доходу на користь платника податку зобов`язаний утримувати ПДФО та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується платнику податку, то ПДФО та військовий збір підлягає перерахуванню у строки, визначені для місячного податкового періоду.
Перевіркою дотримання порядку заповнення податкових розрахунків, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що в порушення абз. «б» п.176.2 ст. 176 ПКУ та Порядку, в податкових розрахунках ФОП ОСОБА_1 не відображено нарахування та виплати доходів: на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157» (зобов?язання подавати контролюючим органам податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків в незалежності до нарахування, заниження чи завищення податкових зобов?язань контрагентів), а саме: не відображені розрахунки з наступними фізичними особами-підприємцями: - ФОП ОСОБА_3 : І кв.2023 1 790 738,00 грн., ІІ кв. 2023 1 110 730,00 грн.; - ФОП ОСОБА_4 : ІІ кв. 2023 3 250,00 грн., IV кв. 2023 7 165,00 грн., - ФОП ОСОБА_5 : IV кв. НОМЕР_2 65 000,00 грн.; на користь працівника ОСОБА_6 за ознакою « 101», а саме: не відображені нарахування/виплата заробітної плати, нарахування/перерахування податку на доходи з фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску за період: 1 кв. 2022 (не відображено за березень 2022) 6 500,00 грн., І кв.2022 19 500,00 грн., II кв. 2022 19 500,00 грн., ІІІ кв. 2022 20 100,00 грн., I кв. 2023 20 100,00 грн.
Відповідно до п.185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України.
Згідно із п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
За правилами п.188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
За приписами п.201.1, п.201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до статті 1 Закону №996, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із пунктом 2.1 та 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом первинних документів щодо реалізації товару, суд дійшов висновку про правомірність правових підстав для висновків відповідача про порушення п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ у зв`язку не нарахування податкових зобов`язань.
Так, в ході перевірки встановлено, що відповідно до наданих до перевірки первинних документів (банківських виписок) позивачем занижено податкове зобов`язання по господарських операціях з наступними контрагентами:
ТОВ «Ремжелдор транс» у вересні 2021 року на суму 499,98 грн., в тому числі ПДВ 100,00 грн., у грудні 2021 року на суму 203 000,00 грн., в тому числі ПДВ 40 600,00 грн.;
ТОВ «ОКТАН ГРУП» у квітні 2021 року на суму 1833,33 грн., в тому числі ПДВ 366,67 грн., у грудні 2021 року на суму 1708,34 грн., в тому числі ПДВ 341,67 грн., у липні 2022 року на суму 819,31 грн., в тому числі ПДВ 57,35 грн., у лютому 2023 року на суму 3750,00 грн., в тому числі ПДВ 262, 50 грн.;
ФОП ОСОБА_11 у квітні 2021 року на суму 25 312,50 грн., в тому числі ПДВ 5062,50 грн.;
ТОВ «Компанія Траст-інвест» у грудні 2022 року на суму 1729,24 грн., в тому числі ПДВ 121,05 грн.;
ТОВ «ПРОМКОНТИНЕНТ-КР» на суму 1584,00 грн, в тому числі ПДВ 264,00 грн.;
ТОВ «ДАРТБУДУКРАЇНА» на суму 249750,01 грн., в тому числі ПДВ 41 625,00 грн.
За приписами п.201.1, п.201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Доказів зворотнього позивачем не надано.
Пунктом 201.16 ст. 201 ПКУ передбачено, що реєстрація податкової накладної розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (п.4 Порядку №520).
Згідно з п.6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначені у п.5 Порядку №520, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов?язання, відображеного в податковій накладній розрахунку коригування.
Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (п. 12 Порядку №520).

Відповідальність за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН передбачена п. 120 прим. 1.1 ст. 120 прим. 1 та п. 90 підрозд. 2 розд. ХХ ПКУ.

Згідно з п.120-1.1 ст. 120-1 ПКУ порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаченого ст. 201 ПКУ, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН тягне за собою накладення на платника ПДВ, на якого відповідно до вимог ст.ст. 192 та 201 ПКУ покладено обов?язок щодо такої реєстрації, штрафу у відповідних розмірах.

Пунктом 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ зазначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України штрафні санкції, передбачені п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних ЄРПН є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог ПКУ щодо своєчасності реєстрації таких документів в ЄРПН, штрафні санкції, передбачені п.120-1.2 ст. 120-1 ПКУ не застосовуються.

У разі, якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт здійсненої операції (підтверджено настання «першої події» і дати виникнення податкових зобов?язань) без реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, то до такого платника застосовуються штрафні санкції, визначені п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ.

Отже, якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН була зупинена і платником податку протягом 365 календарних днів не вживалися заходи по її розблокуванню або отримане рішення про відмову в їх реєстрації не оскаржено в адміністративному/судовому порядку, та, за результатами проведеної перевірки виявлені факти здійснення операції (підтверджено настання «першої події» і дати виникнення податкових зобов??язань) без реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН, то до такого платника податків застосовуються штрафні санкції, визначені п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ.

Таким чином, суд зазначає, що в порушення п. 201.1 ст. 201 ПКУ встановлено здійснення операцій без реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме: реєстрація податкових накладних в ЄРПН була зупинена і платником податку протягом 365 календарних днів не вживалися заходи по її розблокуванню або отримане рішення про відмову в їх реєстрації не оскаржено в адміністративному/судовому порядку, обсяг постачання яких склав 13 750,02 грн., на суму ПДВ 2749,98 грн.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем була доведена правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваних ППР, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72-90, 242-246, 250, 255,257 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська