Справа № 712/1476/25
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУ № 712/1476/25
Провадження №2-а/712/74/25
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову №2794/М/2024 від 21.12.2024.

Позивач заявив клопотання про поновлення строку на звернення з позовом, яке обґрунтував тим, що про порушення прав позивача останньому стало відомо 28.01.2025, коли на адвокатський запит адвокат отримала постанову № 2794/М/2024 від 21.12.2024, а сам позивач отримав постанову 29.01.2025.

Стислий виклад позиції відповідачів

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 скерував до суду відзив, в якому зазначив, що він є неналежним відповідачем у цій справі.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 скерував до суду відзив, у якому зазначив, що 20.12.2024 при уточненні облікових даних було з`ясовано, що ОСОБА_1 підлягає направленню для проходження ВЛК для встановлення його ступеня придатності до проходження військової служби, що й було запропоновано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак позивач відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК), тобто відмовився виконувати свій військовий обов`язок, про відмову він написав відповідну заяву, також з цього приводу було складено акт про відмову від отримання направлення на ВЛК.

У поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він не бажає проходити ВЛК, так як потребує лікування. Однак ІНФОРМАЦІЯ_6 не проводить ВЛК, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії, тобто військовозобов`язаний після отримання направлення протягом 4 (чотирьох) днів звертається до лікарів військово-лікарської комісії, там отримує направлення на аналізи та оглядається лікарями.

Додатковим підтвердженням відмови від проходження медичного огляду та не бажанням його проходити позивачем є те, що позивач до цього часу не пройшов медичний огляд, хоча відповідний обов`язок встановлений законом.

ОСОБА_1 було доведено положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У позивача були відсутні зауваження до протоколу, пояснення письмові надавав на окремому аркуші.

Відповідно його було повідомлено під підпис у протоколі, що розгляд справи відбудеться о 10:00 21.12.2024.

Заяви та клопотання від ОСОБА_1 не надходили на розгляд справи 21.12.2024 не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому було прийнято рішення проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

По повістці також не з`явився 21.12.2024. 21.12.2024 справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_2 , дослідивши всі матеріали справи було враховано і пояснення ОСОБА_1 , також було враховано, що громадянин ОСОБА_1 не перебуває на обліку у жодному ТЦК та СП, чим навмисно ухиляється від виконання військового обов`язку та скоїв адміністративне правопорушення в особливий період, що передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без виклику сторін.

Встановлені обставини. Висновки суду

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто законодавством регламентовано скорочений десятиденний строк оскарження до суду рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом оскарження даного адміністративного позову є постанова №2794/М/2024 від 21.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що копія оскаржуваної постанови №2794/М/2024 від 21.12.2024 представником позивача була отримана 28.01.2025, а позивачем 29.01.2025, а тому просить поновити строки на звернення із позовом.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Твердження як позивача, так і його представника про те що, вони дізналися про оскаржувану постанову лише 28.01.2025 та 29.01.2025 не відповідають дійсності.

Так, як зазначено вище, згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оспорювана постанова винесена не в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а отже строк на її оскарження починається з наступного дня після її ухвалення, а не з дня її отримання.

Позивачу достеменно було відомо про розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови від 21.12.2024.

Так, позивача належним чином повідомили про час та місце слухання справи, про що є його власноручний підпис у протоколі № 2794/М/2024 від 20.12.2024. Позивач надав пояснення, що він відмовляється від проходження ВЛК.

Своє право на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення реалізував на власний розсуд, клопотань про перенесення розгляду справи у встановленому порядку не заявляв.

Надану позивачем заяву від 21.12.2024, в якій він повідомляє ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не може прибути за станом здоров`я 21.12.2024, суд не приймає до уваги, оскільки указана заява згідно із фіскальним чеком від 21.12.2024 направлена 21.12.2024 об 11:02, тобто вже після розгляду відносно нього справи, що не може рахуватися як належне користування своїми правами.

Указане повідомлення вручено відповідачу лише 24.12.2024.

Отже, ураховуючи, що позивач свідомо скерував заяву від 21.12.2024 вже після розгляду справи відносно нього, то позивач мав усвідомлювати, що розгляд справи відносно нього відбувся 21.12.2024 о 10 год. 00 хв.

Крім того, ще 27.12.2024 представник позивача звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 з запитом щодо наявності винесених саме 21.12.2024 постанов про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Надані відповідачем докази (акт відмови від проходження військово-лікарської комісії, заява ОСОБА_1 від 20.12.2024, відомості з Облікової картки ОСОБА_1 ) свідчать про свідоме ухилення як від мобілізації, так і від адміністративної відповідальності.

Направлення запитів адвокатом за обізнаності про розглянуту справу відносно ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб продовжити строк на оскарження постанови з метою уникнення від адміністративної відповідальності під час оголошеного в Україні воєнного стану.

Отже, останнім днем оскарження оспорюваної постанови є 31.12.2024, натомість позивач із позовом звернувся до суду 05.02.2025 (про що свідчить вхідний штамп Соснівського районного суду м. Черкаси), тобто з пропуском строку.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19 вказано на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд визнає неповажними, оскільки суду не надано доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду протягом, встановленого ч.2 ст.286 КАС України, строку з дня, коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем, а також позивачем не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання ним строків звернення до суду, встановлених законом.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У пунктах 93-96 ВП ВС у постанові від 19.01.2023 у справі № № 140/1770/19 зазначила, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків адміністративного судочинства сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивачу достеменно було відомо про оскаржувану постанову ще 21.12.2024, однак звернувся із позовом він лише 05.02.2025, позивач не довів, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, позивачем не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити даний адміністративний позов без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення пропущеного строку не підтверджене доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та ч. 4 статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 123, 171, 240, 248, 256, 294 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення із позовною заявою до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С. Стеценко