Справа № 308/4211/25
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4211/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2025 представник позивача - Адвокатське бюро "ОЛЬГИ ПРОНІНОЇ" звернулось до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 29.11.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено постанову № 4593-1 про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суть правопорушення викладена у протоколі наступним чином: «29.11.2024 о 09-00 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Чим вчинив правопорушення, як військовозобов`язаний, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду в частині відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.».

На підставі вказаного протоколу 29.11.2024 Відповідачем була складена постанова про адміністративне правопорушення щодо позивача, в якій зазначено, про те, що він має сплатити штраф у розмірі 25 500 гривень.

Ця постанова не була пред`явлена позивачу для ознайомлення та підпису та всупереч вимогам ч. 1 ст. 285 КУпАП її копія не була надана позивачу. Разом з тим, були проведені мобілізаційні заходи та направлено позивача у Військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби. Позивач просив співробітників відповідача надати направлення на проходження ВЛК на наступний день, щоб мати змогу надати медичні документи, та наголошував на тому, що він не відмовляється від проходження ВЛК, а лише бажає пройти процедуру медичного огляду у законний спосіб та скористатися правовою допомогою. Вказані процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, відмова у забезпеченні участі захисника, на думку позивача, є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою.

Про винесення оскаржуваної постанови Позивач довідався 20 березня 2025 після виконання банками платіжних інструкцій ВДВС від 20.03.2025 та накладення державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешту на всі його банківські рахунки, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження 77481067 та про арешт коштів боржника від 12.03.2025, тому пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, у зв`язку з чим просив поновити вказаний строк.

Позивач не погоджується із постановою про адміністративне правопорушення, вважає, що вона підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю його вини. Постанова про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи, відсутній номер та дата протоколу; резолютивна частина постанови не містить висновку про прийняте рішення, лише зазначення грошового розміру штрафу.

З огляду на викладене просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відзиві на позовну заяву не визнає позовні вимоги позивача і просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, зазначає щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем особисто визнається про обізнаність складення 29.11.2024 відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 протоколу №4593 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З протоколу №4593 від 29.11.2024 р. слідує, що ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовився, протокол також містить інформацію про повідомлення ОСОБА_1 про права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, і те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.11.2024 о 12 год. 30 хв. Надана позивачем до позову копія оскаржуваної постанови №4593-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП від 29.11.2024 містить інформацію про те, що від отримання її копії позивач відмовився.

З огляду на вказані обставини вбачається, що ОСОБА_1 , будучи присутнім під час складання відносно нього протоколу №4593 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.11.2024, отримавши його копію, починаючи з 29.11.2024 безпосередньо особисто був обізнаним про наявність відносно нього порушеної справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, безпосередньо знав про дату і час розгляду відповідної справи, як і за наслідком підтвердження про роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, був обізнаним, що розгляд справи про адміністративне правопорушення завершується винесенням постанови.

Будь-яких інших причин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, матеріали справи не містять.

Щодо суті позовної заяви відносно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як слідує з протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 р. №4593 (в додатку): 29.11.2024 року о 09-00 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній в порушення ч. 13 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, відмовився проходити медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, як військовозобов`язаний, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду в частині відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився про що зазначено в протоколі.

З доданої до протоколу особисто написаної заяви ОСОБА_1 слідує: «Я, ОСОБА_1 , 1981 р.н., перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_4 , 29.11.2024 р., о 12 год. 00 хв. відмовляюся від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі - ВЛК) сьогодні у зв`язку з перешкоджанням отримання юридичної консультації. Значення свої дій не усвідомлюю, про адміністративну відповідальність передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та кримінальну відповідальність за ст.336 та 337 Кримінального кодексу України за відмову проходження ВЛК не попереджений».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військоволікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. Вказані письмові докази, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Також як вбачається з протоколу від 29.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, у т.ч. через необхідність залучення захисника (адвоката), необхідності долучення доказів по справі, тощо, гр. ОСОБА_1 не подавалось.

Посилання позивача в позовній заяві на ст. 277-2 КУпАП щодо порушень правил розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині необхідності відкладення розгляду справи не менш ніж на три дні з моменту складення протоколу по справі, не є релевантним, оскільки вказаною статтею регламентовано правила вручення повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в випадках, коли розгляд справи проводиться судом. В решті позов містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин порушення таких норм та доказів на підтвердження наявності таких обставин. Позивач у своєму позові не навів та не підтвердив наявність обставин, які б свідчили про істотне порушення норм процесуального та матеріального права і за своїм характером тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповіді на відзив щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення зазначає, що такий строк позивачем пропущено з поважних причин.

Строк оскарження постанови становить 10 (десять) днів з моменту її складання. Оскаржувану постанову не було вручено особі в день її складання, а не у зв`язку відмовою у її підписанні позивачем, тому строк на оскарження постанови має розпочинатися з дня ознайомлення з її змістом у виконавчій службі або з отриманням копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, 12.03.2025 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 77481067 та про арешт коштів боржника від 12.03.2025. Копії постанов позивачем засобами поштового зв`язку не надходили, доказів що спростовують цей факт в матеріалах виконавчого провадження не має.

20.03.2025 в результаті виконання банками платіжних інструкцій ВДВС від 20.03.2025 відбулось накладення державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешту на всі банківські рахунки позивача, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження № 77481067 та про арешт коштів боржника від 12.03.2025 (в матеріалах справи).

Позивач того ж дня встановив на мобільний телефон застосунок "Дія" та ознайомився з копіями постанов про відкриття виконавчого провадження № 77481067 та про арешт коштів боржника від 12.03.2025. Тому 20.03.2025 між позивачем та Адвокатським бюро "Ольги Проніної" було укладено договір про надання правової допомоги від 20.03.2025. Отже, 20.03.2025 позивач та його представник ознайомились на сайті "Автоматизованої системи виконавчих проваджень" ( АСВП) із матеріалами виконавчого провадження № 66482982 на сайті, після чого довідалась про порушення прав боржника, протягом 3 днів позов було подано до суду та було з`ясовано наступне.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення № 4593-1 від 29 листопада винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , позивачем не отримувалась, тому у встановлений строк ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувалась, набрала чинності 09.03.2025, як й зазначено в оскаржуваній постанові. Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3644 від 28.02.2025 постанова стягувача надійшла до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11.03.2025. Таким чином позивач не знав та не міг знати про порушення своїх прав. Виконавчий документ (постанова) не був пред`явлений на примусове виконання у строки з 29.11.2024 по 28.02.2025, встановлений як у виконавчому документі, так і строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а також з урахуванням зазначеного в постанові дати набрання постанови чинності 09 грудня 2024.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення вимоги на примусове виконання 3 місяці, тобто строк сплинув 09.03.2025 року. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання. Таким чином, якщо закінчення строку пред`явлення виконавчого документа припало на період воєнного стану, виконавець має приймати такий виконавчий документ до виконання без звернення стягувача до суду за поновленням строку його пред`явлення.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Щодо ненаправлення запиту позивачем про наслідки розгляду справи про адміністративне правопорушення - по-перше відповідачем у відзиві на позов не доведено належними та допустимими доказами обізнаність позивача про результати розгляду; по-друге , навіть при отриманні адвокатського запиту відповідач проігнорує надання відповіді, тому й недоцільно направляти адвокатські запити, на які ніколи не надходять відповіді.

Позивач також не погоджується із доводами відповідача, що позивач не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справи взагалі відбувався за відсутності особи, що притягувалась до адмінітративної відповідальності та було порушено право на захист, не забезпечено участі захисника позивача. Позивач просив надати можливість надати час для виконання обов`язку надати медичні виписки для проходження ВЛК, проте й в цьому йому було відмовлено та проведено "мобілізацію за добу". На підставі викладеного просить суд задоволити позов.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, у позові просили про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суддя зазначає, що ст. ст. 44, 45 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами. Також враховуючи наведені позивачем у позові обставини вважає за необхідне поновити строк для подання позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.11.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено постанову № 4593-1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 25 500,00 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у постанові зазначено, що 29.11.2024 о 09-00 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

З витяг з додатку Резерв+ від 21.03.2025 встановлено, що позивач уточнив свої військово-облікові дані 17.07.2024; дата ВЛК 29.11.2024; за висновком ВЛК визнаний придатним до військової служби, звання рядовий, ВОС 901074.

Відносини між сторонами регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

Проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації та в особливий період (далі Порядок № 650).

Абзацом 5 Порядку № 560 визначено, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Статтею 68 Порядку № 560, встановлено, що у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.

Згідно із ст. 69 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст.247 КУпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Позивач своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, та на підтвердження своєї позиції надав суду відомості, які підтверджують проходження ним ВЛК 29.11.2024 року та придатністю до служби, які відповідачем до уваги взято не було при винесені оскаржуваної постанови.

За принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, не доведений.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КУпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до переконання щодо ненадання належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245-246, 251, 268, 283 КУпАП, ст.ст.2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу строк для подачі позову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №4593-1 від 29 листопада 2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 25 500 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 23.04.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник