Справа № 140/1498/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1498/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

адвокат Ігнатюк В.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) у якому просив:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ у Волинській області №40 від 12.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, невраховані періоди трудової діяльності: за 1994 рік - з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.07.1995 по 30.10.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.01.1996; з 30.03.1996 по 31.03.1996; з 03.12.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 02.04.1997 по 22.04.1997; з 24.05.1997 по 28.05.1997; 30.06.1997; з 02.08.1997 по 06.08.1997; з 08.10.1997 по 30.09.1997; за 1998 рік - з 01.01.1998 по 31.01.1998; з 02.05.1998 по 16.07.1998; з 17.08.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008; з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021;

зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 25.09.2024 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України №1058-IV «Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявного на день досягнення 60-річного віку страхового стажу більше 31 року, який дає право на призначення пенсії за віком.

Позов мотивований тим, що 09.12.2024, бажаючи реалізувати набуте за більш ніж 31 рік трудової діяльності право на призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону №1058-IV, позивач звернувся до уповноваженого підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії із наданням усіх необхідних документів (трудової книжки, військового квитка, дипломи про освіту з додатками до них, інші документи про стаж). Проте, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №40 від 12.12.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення ГУ ПФУ у Волинській області протиправним та таким, що порушує його гарантовані Конституцією та законами України соціальні права на пенсійне забезпечення.

Вказує, що відповідач під час обрахунку його страхового стажу не врахував певні періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю та періоди трудової діяльності, зазначені в трудовій книжці. За підрахунками позивача його страховий стаж на момент звернення до органів пенсійного фону становив 33 роки 10 місяців 20 днів.

З огляду на вказане позивача вважає, що мав усі законні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.09.2024.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив ГУ ПФУ у Волинській області на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обгрунтування своїх доводів зазначила, що за результатами розгляду наданих позивачем документів (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, дипломи, військовий квиток, документи про стаж), спеціалістами Головного управління встановлено, що страховий стаж позивача складає 30 років 10 місяців 09 днів (для права - 30 років 11 місяців 03 дні). До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів.

Стверджує, що ГУ ПФУ у Волинській області законно та обґрунтовано прийнято рішення №40 від 12.12.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав обгрунтування вимог, викладених у позовній заяві, просив суд позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

09.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначенням пенсії за віком (а.с.15).

ГУ ПФУ у Волинській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії за віком, прийняло рішення за №40 від 12.12.2024 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу (а.с.8).

Зі змісту вказаного рішення відповідача слідує, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, військовий квиток, документи про стаж) страховий стаж позивача складає 30 років 10 місяців 09 днів (для права стаж складає 30 років 11 місяців 03 дні).

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), складеного під час розгляду питання про призначення пенсії, до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано, в тому числі, наступні періоди: за 1994 рік - з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.07.1995 по 30.10.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.01.1996; з 30.03.1996 по 31.03.1996; з 03.12.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 02.04.1997 по 22.04.1997; з 24.05.1997 по 28.05.1997; 30.06.1997; з 02.08.1997 по 06.08.1997; з 08.10.1997 по 30.09.1997; за 1998 рік - з 01.01.1998 по 31.01.1998; з 02.05.1998 по 16.07.1998; з 17.08.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008; з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021 (а.с.9).

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення ГУ ПФУ у Волинській області №40 від 12.12.2024, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права на пенсійне забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами частини 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Як випливає з матеріалів даної справи, 09.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначенням пенсії за віком.

ГУ ПФУ у Волинській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача від 09.12.2024 про призначення пенсії за віком, прийняло рішення за №40 від 12.12.2024 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу (а.с.8).

За підрахунками відповідача страховий стаж позивача складає 30 років 10 місяців 09 днів (для права стаж складає 30 років 11 місяців 03 дні).

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), складеного під час розгляду питання про призначення пенсії (а.с.9), до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано, в тому числі, наступні періоди: за 1994 рік - з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.07.1995 по 30.10.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.01.1996; з 30.03.1996 по 31.03.1996; з 03.12.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 02.04.1997 по 22.04.1997; з 24.05.1997 по 28.05.1997; 30.06.1997; з 02.08.1997 по 06.08.1997; з 08.10.1997 по 30.09.1997; за 1998 рік - з 01.01.1998 по 31.01.1998; з 02.05.1998 по 16.07.1998; з 17.08.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008; з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021.

ОСОБА_1 вказує, що ГУ ПФУ у Волинській області не зараховано до його страхового стажу певні періоди здійснення ним підприємницької діяльності за 1994-2000 роки та періоди його трудової діяльності, зазначені у трудовій книжці.

При цьому за підрахунками позивача, внаслідок врахування відповідачем згадуваних періодів, його страховий стаж буде достатнім для призначення пенсії за віком, про що і просить у позовній заяві.

Досліджуючи правомірність/протиправність незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів здійснення ним підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.

Так, статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України №1788-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За змістом пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 1 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №793 від 03.10.2018 внесено зміни до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, пункт 4 доповнено абзацом наступного змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків;

з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).

Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а зазначив:

«39.1. Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року №13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

39.2. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 06.08.2024 у справі №580/7175/21 (адміністративне провадження №К/990/22056/22) та в ухвалах від 28.10.2024 у справі №120/16168/23 (адміністративне провадження №К/990/40320/24) і від 17.10.2022 у справі №580/7175/21 (адміністративне провадження №К/990/22056/22).

З огляду на викладене, слід прийти висновку, що важливою умовою при зарахуванні до страхового стажу особи періоду ведення нею підприємницької діяльності є з`ясування виду системи оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності, оскільки законодавство України, що регулює дані правовідносини, розрізняє види документів, якими підтверджується стаж підприємницької діяльності за спрощеною та загальною системою оподаткування.

Наявною в матеріалах справи довідкою ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024 (а.с.23) підтверджено, що ОСОБА_1 згідно поданої звітності за період:

з 18.11.1994 по 31.12.1994 - перебував на загальній системі оподаткування;

з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.1998 перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку, що підтверджується копіями відповідних патентів;

з 01.01.1999 по 31.12.1999 - перебував на загальній системі оподаткування;

з 01.01.2000 по 30.06.2000 перебував на загальній системі оподаткування.

В свою чергу, довідкою ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024 визначено номери торгових патентів, виданих ОСОБА_1 відповідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян», вказано строк дії таких патентів та періоди на які строк дії таких патентів продовжувався (а.с.24).

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період зайняття ним підприємницькою діяльністю за наступні періоди: за 1994 рік: з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.07.1995 по 30.10.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.01.1996; з 30.03.1996 по 31.03.1996; з 03.12.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 02.04.1997 по 22.04.1997; з 24.05.1997 по 28.05.1997; 30.06.1997; з 02.08.1997 по 06.08.1997; з 08.10.1997 по 30.09.1997; за 1998 рік - з 01.01.1998 по 31.01.1998; з 02.05.1998 по 16.07.1998; з 17.08.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000.

Суд зазначає, що періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 18.11.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.2000 по 30.06.2000 на загальній системі оподаткування, відповідно до норм пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV не підлягають зарахуванню до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону №1058-IV, а тому слід відмовити у задоволенні позовної заяви у цій частині.

Щодо спірних періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності при фіксованій сплаті прибуткового податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України № від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян» громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку.

Громадянин за своїм бажанням може придбати патент на здійснення підприємницької діяльності на всій території України. Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є

підставою для видачі податковим органом за місцем проживання громадянина патенту, в якому зазначаються: прізвище та ім`я цього громадянина; його ідентифікаційний номер; строк дії патенту; перелік осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником податку, або членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності; місце здійснення підприємницької діяльності; назва органу, що видав патент. Форма патенту встановлюється центральним податковим органом України.

Як випливає із довідки ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024 у період з 01.07.1995 по 30.10.1995 позивач перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку. Патент №046741 з 01.04.1995 по 30.06.1995, продовжено до 30.09.1995, продовжено до 31.10.1995, продовжено 30.11.1995, продовжено до 31.12.1995, продовжено до 31.01.1996.

Копія патенту №046741 (а.с.37) долучена позивачем до позовної заяви. Відомості даного патенту містять аналогічну інформацію про строк його дії, що викладена у довідці ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024.

Відтак, період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності на підставі патенту № НОМЕР_1 (в тому числі спірний період з 01.07.1995 по 30.10.1995 та з 01.01.1996 по 31.01.1996) підлягає до зарахуванню до страхового стажу позивача.

Також вказаною довідкою ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024 підтверджено факт здійснення позивачем підприємницької діяльності та сплати прибуткового податку:

у 1996 році на підставі патенту № НОМЕР_2 з 01.02.1996 по 29.02.1996, строк дії якого продовжувався з 29.02.1996 по 29.03.1996, з 01.04.1996 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 01.11.1996, з 02.11.1996 по 02.12.1996, з 03.12.1996 по 31.12.1996, та

у 1998 році на підставі патенту № НОМЕР_3 з 01.01.1998 по 01.02.1998.

Копії патентів № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 наявні в матеріалах справи.

Таким чином, спірний період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 03.12.1996 по 31.12.1996 підлягає зарахуванню до його страхового стажу, оскільки вказаний період охоплюється дією патенту № НОМЕР_2 .

З аналогічних підстав підлягає до зарахуванню в страховий стаж позивача період з 01.01.1998 по 31.01.1998 (охоплюється дією патенту № НОМЕР_3 ).

Разом з тим, згадувана довідка ГУ ДПС у Волинській області №1136/03-20-24-06 від 27.11.2024 не містить відомостей про наявність у позивача патенту за наступні періоди: з 30.03.1996 по 31.03.1996, з 02.04.1997 по 22.04.1997, з 24.05.1997 по 28.05.1997, 30.06.1997, з 02.08.1997 по 06.08.1997, з 08.09.1997 по 30.09.1997, з 02.05.1998 по 16.07.1998 та з 17.08.1998 по 31.12.1998.

Інших належних та допустимих доказів наявності патенту або сплати прибуткового податку за вказані у попередньому абзаці періоди, позивачем не надано.

Відтак, суд приходить висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області правомірно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , шо дає право на призначення пенсії за віком, періодів здійснення ним підприємницької діяльності з 30.03.1996 по 31.03.1996, з 02.04.1997 по 22.04.1997, з 24.05.1997 по 28.05.1997, 30.06.1997, з 02.08.1997 по 06.08.1997, з 08.09.1997 по 30.09.1997, з 02.05.1998 по 16.07.1998 та з 17.08.1998 по 31.12.1998.

Надаючи оцінку правомірність/протиправність незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його трудової діяльності за 2008, 2009 та 2021 рік, суд враховує наступне.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 наявна трудова книжка серії НОМЕР_4 (а.с.16-18), копія яка надавалася разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем не враховано наступні періоди трудової діяльності позивача згідно трудової книжки: за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008; з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що 21.02.2006 ОСОБА_1 прийнятий на посаду менеджера по операціям з нерухомістю в ТОВ «Смарт-Юс» (запис 13), 03.04.2006 переведений на посаду оцінювача в ТОВ «Смарт-Юс» (запис 14), на якій пропрацював до 01.09.2008 (запис 15).

01.10.2008 позивач прийнятий на посаду директора ТОВ «Медінсдустрія» (запис 16). Звільнений з цією посади за власним бажанням 14.04.2016 (запис 17).

01.04.2019 ОСОБА_1 прийнятий на посаду директора ТОВ «Акрісо» (запис 20). На вказаній посаді позивач пропрацював до 29.10.2021 (запис 21).

Усі записи трудової книжки позивача щодо прийняття, переведення на іншу посаду та звільнення позивача виконані хронологічно та завірені печатками органу, який приймав відповідні рішення. При цьому будь-які механічні виправлення при внесенні записів відсутні.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

З огляду на наведене, суд вважає, що надана ОСОБА_1 трудова книжка серії НОМЕР_4 містить належні та достатні відомості щодо виконуваної ним роботи у період з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 14.01.2009, з 01.10.2021 по 29.10.2021, який не був зарахований відповідачем до його страхового стажу.

Суд вважає, що записи трудової книжки є достатньою підставою для зарахування спірного періоду роботи позивача до загального страхового стажу, що дає право для призначення пенсії. Водночас, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу, є необґрунтованим та протиправним.

Окремо суд звертає увагу, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Зміст оскаржуваного у цій справі рішення, який є індивідуально-правовим актом і породжує права та обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких обґрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом; з метою виконання вимоги щодо обґрунтованості спірного рішення суб`єкту владних повноважень не достатньо вказати у його змісті на певний факт (висновок); останній зобов`язаний навести мотиви прийняття такого рішення з посиланням на конкретні обставини та норми законодавства у відповідній сфері.

Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13 лютого 1999 року) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R(91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).

Всупереч вищевказаному ГУ ПФУ у Волинській області у рішенні №40 від 12.12.2024 не навело підстав для неврахування до страхового стажу позивача відповідних періодів зайняття останнім підприємницькою діяльністю та періодів діяльності згідно записів трудової книжки.

Також суд наголошує, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

ГУ ПФУ у Волинській області маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на заявника.

З підстав зазначеного слід звернути увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на вказане, обставини справи та наведений вище аналіз законодавства, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Волинській області №40 від 12.12.2024 слід визнати протиправним та скасувати в частині незарахування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії ОСОБА_1 наступних періодів трудової діяльності позивача: з 01.07.1995 по 30.10.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 03.12.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.01.2008 по 01.09.2008; з 01.10.2008 по 31.12.2008; з 01.01.2009 по 14.01.2009, з 01.10.2021 по 29.10.2021.

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу вказаних періодів до його страхового стажу.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

У межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону №1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Однак, наявні підстави для захисту прав ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 09.12.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

Щодо розподілу судових витрат, між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.4).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 605,60 грн судового збору.

Керуючись ст. 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №40 від 12.12.2024 в частині незарахування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії ОСОБА_1 періодів з 01.07.1995 по 30.10.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 03.12.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 14.01.2009, з 01.10.2021 по 29.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, невраховані періоди з 01.07.1995 по 30.10.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 03.12.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 14.01.2009, з 01.10.2021 по 29.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 24 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, )

Суддя Н. В. Стецик