Справа № 305/841/25
Суддя: Попова О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/841/25
Провадження по справі 2-а/305/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2025 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Верещак С.Л., розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернувся до Рахівського районного суд Закарпатської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕНА №4248956.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 березня 2025 року 19.24.56 на позивачку було складено працівниками поліції (без жетонів та посвідчень , тому під питанням) Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на позивачку було складено постанову за адміністративне правопорушення, передбачене ст.121-3 Ч.1 КУАП п.2.9. в., а саме: (з протоколу) «11.03.2025р. о 19:24:56 с.Лазещина, вулиця Лазещина, на даному транспортному засобів не освітлюється номерний знак/чим порушив п.2.9.вПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком , перевернутим чи неосвітленим».

Постанова складена працівниками поліції без спеціального жетону поліцейського - спеціальний жетон з індивідуальним номером поліцейського є нагрудним знаком, що закріплюється за поліцейським у встановленому законодавством порядку та мною не підписана. Зупинили мене та попередили про неосвітлений номер, працівники на службовому авто, відеофіксація порушення не велась, бо було виключено нагрудну камеру. Після моєї вимоги, нагрудна камера включилась. Складення протоколу велось під відеозапис. Протокол не могли роздрукувати, тому мені дали тільки шматочок. В додатку «ДІЯ» та на других сервісах інтернету, я постанову не знайшла. По звінку до Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області та наполегливі дії з моєї сторони, получила відповідь, що постанова з`явиться пізніше.

Позивачка вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав: працівники поліції не мали на формі спеціального жетону поліцейського - спеціальний жетон з індивідуальним номером поліцейського є нагрудним знаком, що закріплюється за поліцейським у встановленому законодавством порядку. Данні в постанові некоректні, та взяті з невідомого позивачці джерела, а саме вказана неправильна адреса., в с. Лазещина немає вулиці Лазещина. Позивачка зупинила транспортний засіб, на вимогу поліції на вулиці с.Лазещина, вул. імені майора Павла Тулайдана, 1. Там же і складався протокол. Згідно з відеофіксації номер був освітлений, чистий, всі дані було добре видно.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вважає вищевказану постанову такою, що винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням норм КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, доказів вчинення такого, що призвело до незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. 11 березня 2025 року 19.24.56 позивачка не порушувала вимог п.2.9 «в» ПДР та, відповідно, не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, оскільки 11 березня 2025 року 19.24.56 керуючи автомобілем по вул. вул. імені майора Павла Тулайдана 1, с. Лазещина, рухалася з освітленим заднім державним номерним знаком в темну пору доби. Матеріали справи не містять доказів протилежного. При перевірці номер був освітлений та всі цифри та букви було видно. Позивачка зазначає, що перед виїздом зі свого місця роботи додому, задній номерний знак в її т/з освітлювався, несправності такого вона не помічала. На її думку, якщо би було присутнє мерехтіння освітлюваності заднього номерного знаку, то працівник поліції, згідно ПДР України, мав би запропонувати їй усунути недоліки на місці зупинки, чи запропонувати супроводити її до найближчої станції технічного обслуговування чи додому для заміни непрацюючої лампи підсвічування заднього номерного знаку, а не безпідставно виносити постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності. Окрім того, робітники поліції не роз`яснили позивачці її права на захист при розгляді ними адміністративної справи на місці. На зауваження позивачки про реалізацію її права на захист і виклик адвоката, їй було безпідставно відмовлено. Відтак, позивачка не вчиняла жодних дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити. На момент початку руху в темний час доби приблизно о 19-00 її автомобіль був справний, всі прилади освітлення працювали. Лампочка освітлення номеру могла перегоріти , або відійти, пошкодитись під час проїзду по ямам на ґрунтових дорогах села. В вечірній час, під час повернення до свого будинку 19:24:56, позивачка не мала можливості замінити лампочки та залишити авто на СТО, тому що магазини та СТО були закрито до ранку. Працівники поліції не запропонували її супроводити до її будинку а це приблизно 500-800м.

Отже, позивачка не погоджується із зазначеним рішенням поліції, бо вважаю себе невинною, постанову серія ЕНА №4248956 від 11.03.2025 року, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене позивачка просить, визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕНА №4248956 від 11.03.2025 року, винесену працівниками поліції (без жетонів та посвідчень) Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області згідно якої на позивачку накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Позивачка, будучи належно повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в які просила проводити судове засідання без її участі.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник позивача, зазначив обставини викладені в оскаржувані постанові серії ЕНА № 4248956 від 11.03.2025 року, та норми законів та підзаконних актів, які лише вказують на те, ким та яким чином повинна складатися постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 11.03.2025 року позивачку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

В оскарженій позивачкою постанові серії ЕНА № 4248956 від 11.10.2024 року зазначено: ««11.03.2025р. о 19:24:56 с.Лазещина, вулиця Лазещина, на даному транспортному засобів не освітлюється номерний знак/чим порушив п.2.9.вПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком , перевернутим чи неосвітленим», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.» Поліцейський прийняв по справі рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Крім того, відповідно до копії вказаної постанови позивачка ОСОБА_1 , відмовилась від отримання вказаної постанови.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року (справа №338/1/17), візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Водночас, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідальність настає за, Керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Обґрунтовуючи позов, позивачка посилається на те, що притягнення її до відповідальності є неправомірним, а оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню, оскільки докази вчинення правопорушення зазначеного в оскаржувані постанові, відсутні, а також працівниками поліції були проігноровані клопотання позивачки про надання їй можливості скористатись правовою допомого.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року.

Так, оскаржувана постанова, серії ЕНА № 4248956 від 11.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивачку, за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не містить жодного посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, в ній відсутні посилання на будь-який доказ, який здійснює фіксацію такого порушення. Пункт 7 постанови ( до постанови додаються ) не містить жодного посилання. А також в судове засіданні представником відповідача не надано жодного доказу щодо вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, окрім самої оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, що спростовує доводи про дотримання відповідачем встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачкою адміністративного правопорушення.

До такого висновку дійшов Верховноий Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Аналогічної позиції дотримується і ВС/КАС в постанові № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року.

Отже, не надання належного доказу стосовно вчинення позивачкою порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачкою ПДР України, відповідачем суду всупереч вимогам закону не надано.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав, як і не надав жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача, окрім відзиву на позовну заяву, в якому лише викладені суть оскаржуваної постанови та норми чинного законодавства України.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно позивачки підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 789Q-MDLL-B3ZE від 13.03.2025 року.

Таким чином, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки, сплачений судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20, 72, 73, 77, 78, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 4248956 від 11.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, визнавши протиправною діяльність інспектора Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Лакатиша І.І. щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (ЄДРПОУ 40108913) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачений нею судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Попова