Справа № 440/9130/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р.Справа № 440/9130/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, по справі № 440/9130/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій заявник просить замінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2020 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, відображених у довідці Головного управління Національної поліції в Полтавській області про розмір нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2018 по 31.08.2020, з урахуванням проведених виплат, на «стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області недоотриманої заборгованості по пенсії у розмірі 27564,78 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року. Заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду, на підставі якого Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/9130/22 від 02.02.2023 року Полтавським окружним адміністративним судом, задовольнити. Змінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року по справі № 440/9130/22 з «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2020 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, відображених у довідці Головного управління Національної поліції в Полтавській області про розмір нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2018 по 31.08.2020, з урахуванням проведених виплат» на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області недоотриманої заборгованості по пенсії у розмірі 27564 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят чотири),78 грн».

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Позивач зазначає, що Полтавський окружний адміністративний суд формально, поверхневого розглянув заяву від 26.02.2025 року про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 440/9130/22, без врахування обставин та норм ч. 3 ст. 378 КАСУ (в редакції після 21.11.2024 року), які чітко визначають підстави для їх зміни.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №440/9130/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, відображених у довідці Головного управління Національної поліції в Полтавській області про розмір нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2018 по 31.08.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2020 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, відображених у довідці Головного управління Національної поліції в Полтавській області про розмір нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2018 по 31.08.2020, з урахуванням проведених виплат.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №440/9130/22 набрало законної сили 24.01.2023.

02.02.2023 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №71122734 з примусового виконання виконавчого листа №440/9130/22.

Згідно листа боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/9130/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області нарахована заборгованість в розмірі 27564,78, яка облікована в Пенсійному фонді України та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за рахунок коштів Державного бюджету України.

Боржник також повідомив, що доплата здійснюватиметься за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною заявою.

Відмовляючи в задоволенні заяви щодо зміни способу виконання рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявник фактично просить змінити та розширити резолютивну частину рішення, в разі задоволення її вимог, змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, що є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

19.12.2024 набув чинності Закон України від 21.11.2024 №4094-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень", пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Так, частиною першою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, зі змісту вказаної норми чинного законодавства випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, при цьому відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лишу у виняткових випадках.

Окрім того, слід зазначити, що підставою для застосування правил вказаної статті Кодексу є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

При цьому суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Із матеріалів справи встановлено, згідно листа боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/9130/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області нарахована заборгованість в розмірі 27564,78, яка облікована в Пенсійному фонді України та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за рахунок коштів Державного бюджету України.

Боржник також повідомив, що доплата здійснюватиметься за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету.

Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 440/9130/22, яке набрало законної сили 24.01.2023, на даний час відповідачем не виконано в частині виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії, та позивачу не виплачено грошову суму у розмірі 27564,78.

Тобто, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 440/9130/22 набрало законної сили 24.01.2023 та не виконується вже більше двох років.

Отже, враховуючи вимоги ч. 3 статті 378 КАСУкраїни (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 440/9130/22 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області недоотриманої заборгованості по пенсії у розмірі 27564 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят чотири),78 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені вище приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Отже, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №440/9130/22.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1 ст. 378 КАС України).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 440/9130/22, прийнята з помилковим застосуванням норм процесуального права, підлягає скасуванню а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 по справі № 440/9130/22 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 22.04.2025 року