Справа № 640/23530/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, виконуючого обов`язки начальника Київської митниці Держмитслужби Сличка Сергія Васильовича про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, виконуючого обов`язки начальника Київської митниці Держмитслужби Сличка Сергія Васильовича про
визнати неправомірними дій виконуючого обов`язки начальника Київської митниці Держмитслужби Сличка Сергія Васильовича щодо ненадання обґрунтованої відповіді на заяву позивача № 18/09 від 18.09.2020;
зобов`язання Київську митницю Держмитслужби надати обґрунтовану відповідь на заяву позивача № 18/09 від 18.09.2020.
25.03.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з аргументами відповідача (а.с.40-42).
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судові справи передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
19.03.2025 дана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
07.04.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Київської митниці Держмитслужби, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.52).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , як представник митного брокера ТОВ "І.Т.С.", звернувся до Київської митниці Держмитслужби з заявою № 18/09 від 18.09.2020, в якій просив надати роз`яснення по питанням, які виникли у позивача після отримання 17.09.2020 повідомлення до електронної митної декларації від 17.09.2020 № UA100060/2020/391431. Зазначено, що користуючись своїм правом звернення до митного органу, а також у відповідності до положень частини 5, 6 статі 55 Митного кодексу України просив надати інформацію з наступних питань: 1. Які мови є мовами міжнародного спілкування та офіційними мовами митних союзів, членом яких є Україна?; 2. Що малось на увазі під твердженням посадової особи митниці в вищезазначеному повідомленні "...наданий прайс-лист датований пізніше, ніж укладено проформу-інвойс", враховуючи ту обставину, що надані разом з ЕМД прайс-лист та проформа інвойс №20SНXS8859 мають одну дату, а саме 09.06.2020?; 3. Вимогами яких законодавчих норм чи підзаконних актів України встановлено вимоги по формі та конкретному переліку даних, що зазначаються в ціновій пропозиції (прейскуранті, прайс-листі) виробника товару?; 4. Які дані що містяться в поданих документах є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у ЕМД?; 5. Просив надати інформацію щодо найменшої та найбільшої ціни на аналогічні (подібні ) оцінюваним за ЕМД товарам (а.с.5).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Законодавство України про звернення громадян включає Закон України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону (стаття 2 Закону № 393/96-ВР).
Відповідно до статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Статтею 1 Закону України "Про інформацію" № 2657-XII визначено поняття "інформація", це - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до статті 17 Закону № 2657-XII правова інформація - будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо (частина 1). Джерелами правової інформації є Конституція України, інші законодавчі і підзаконні нормативно-правові акти, міжнародні договори та угоди, норми і принципи міжнародного права, а також ненормативні правові акти, повідомлення медіа, публічні виступи, інші джерела інформації з правових питань (частина 2). З метою забезпечення доступу до законодавчих та інших нормативних актів фізичним та юридичним особам держава забезпечує офіційне видання цих актів масовими тиражами у найкоротші строки після їх прийняття (частина 3).
Суд зазначає, що запит - це прохання надати інформацію, звернення - прохання вчинити певні дії, викладені у пропозиціях, заявах чи скаргах.
Як встановлено, ОСОБА_1 , як представник митного брокера ТОВ "І.Т.С.", звернувся до Київської митниці Держмитслужби з заявою № 18/09 від 18.09.2020, в якій просив надати роз`яснення по питанням, які виникли у позивача після отримання 17.09.2020 повідомлення до електронної митної декларації від 17.09.2020 № UA100060/2020/391431. Зазначено, що користуючись своїм правом звернення до митного органу, а також у відповідності до положень частини 5, 6 статі 55 Митного кодексу України просив надати інформацію з наступних питань: 1. Які мови є мовами міжнародного спілкування та офіційними мовами митних союзів, членом яких є Україна?; 2. Що малось на увазі під твердженням посадової особи митниці в вищезазначеному повідомленні "...наданий прайс-лист датований пізніше, ніж укладено проформу-інвойс", враховуючи ту обставину, що надані разом з ЕМД прайс-лист та проформа інвойс №20SНXS8859 мають одну дату, а саме 09.06.2020?; 3. Вимогами яких законодавчих норм чи підзаконних актів України встановлено вимоги по формі та конкретному переліку даних, що зазначаються в ціновій пропозиції (прейскуранті, прайс-листі) виробника товару?; 4. Які дані що містяться в поданих документах є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у ЕМД?; 5. Просив надати інформацію щодо найменшої та найбільшої ціни на аналогічні (подібні ) оцінюваним за ЕМД товарам (а.с.5).
З огляду на зміст заяви № 18/09 від 18.09.2020, позивач не просив сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів в розумінні Закону України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР, а просив надати інформацію та роз`яснення щодо висновків митного органу в частині розбіжностей в документах, доданих до митної декларації від 17.09.2020 № UA100060/2020/391431 стосовно відомостей щодо складання митної вартості.
На підставі вищенаведеного, відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості Товарів № UА100000/2020/000358/2. Товар випущено у вільний обіг за митною декларацією від 24.09.2020 № UA100060/2020/392103 на підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу. Додатково повідомлено, що відповідно до глави 4 Кодексу декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування митної вартості до митного органу вищого рівня або до суду (3, 4).
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Згідно статті 3 Митного кодексу України "Особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи" при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
У відповідності до статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин 5, 6, 7 статті 54 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.