Справа № 301/515/25
Суддя: Бобик О. І.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/515/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Бобик О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Шаранич Сергій Сергійович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського ВП №1 Хустського РУП Ковач Віталія Ярославовича про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат адвокат Шаранич С.С., звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського ВП №1 Хустського РУП Ковача В.Я., в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 4129604 від 22.02.2025, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за ч.5 ст.121 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що постановою серії ЕНА № 4129604 від 22.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Відповідно до змісту постанови 22.02.2025 0 17 год 00 хв у с. Великий Раковець по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керувала т.з. Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в ПДР.

Вважає, що винесена постанова є незаконною, необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню.

Так, поліцейським Ковачем В.Я. була порушена процедура розгляду справи. Позивачка в моменті руху транспортного засобу була пристебнута паском безпеки відповідно до ПДР та відстебнула його після зупинки ТЗ поліцейським. У постанові більше не заначено жодних порушень ПДР, зупинка ТЗ позивачки була безпідставною та не правомірною. Відеозапис факту вчинення правопорушення та спілкування із поліцейськими відсутній.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача ГУНП в Закарпатській області Чубелка О.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що долучений відеозапис фіксує вчинення позивачкою 22.02.2025 правопорушення, а саме керування транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки. Також зазначає, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, а посилання позивачки на порушення поліцейськими законодавства є безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4129604 від 22.02.2025 - 22.02.2025 0 16:57:01 год у с. Великий Раковець по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керувала т.з. Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 13).

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпункт «в» пункту 2.3 ПДР встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч. 5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом враховується, що згідно поданого відповідачем відеозапису із нагрудної камери поліцейського є підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови щодо винуватості позивачки у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, оскільки позивачка під час керування транспортним засобом була не пристебнута ременем безпеки, що нею не заперечувалося під час складання постанови, чим порушено підпункт «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП, тому відповідно суд вважає, що всі викладені доводи позивачки не спростовують вчинення нею адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Суд дійшов висновку, що постанова у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4129604 від 22.02.2025 є правомірною, а тому прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає вимогами чинного законодавства України та доданим до справи доказам, а не зазначення в оскаржуваній постанові, що здійснювалася відеофіксація порушення, технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис порушення, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови та розгляду справи жодним чином не можуть спростовувати порушення позивачкою п.2.3.в ПДР при керуванні автомобілем 22.02.2025.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати транспортним засобом, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування транспортним засобом може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати транспортними засобами, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача та, відповідно, відсутність правових підстав до скасування постанови серії ЕНА № 4129604 від 22.02.2025 щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст.2, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Шаранич Сергій Сергійович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського ВП №1 Хустського РУП Ковач Віталія Ярославовича про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.04.2025 (у зв`язку з перебування головуючої у відпустці).

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик