Справа № 440/2652/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р. Справа № 440/2652/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/2652/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Саламандра» (далі ПрАТ «Саламандра», позивач, апелянт) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач), в якому просило:

- визнати незаконною та скасувати податкову вимогу № 0-1631 від 19.11.2024 про сплату ПрАТ «Саламандра» податкового боргу в розмірі 2 991 654,59 грн., складену ГУ ДПС у Полтавській області;

- визнати незаконним та скасувати рішення № 1384/13-05 про опис майна ПрАТ «Саламандра» у податкову заставу від 19.11.2024, прийняте ГУ ДПС у Полтавській області.

05.03.2025 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху і надано позивачу термін - десять з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 23 618,40 грн або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

18.03.2025 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ПрАТ «Саламандра» повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ПрАТ «Саламандра» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначив, що у податковій вимозі № 0-1631 від 19.11.2024 відсутній податковий розрахунок, що унеможливлює визначення розміру податкового зобов`язання, про яке зазначено у цій податковій вимозі, та визначення розміру судового збору з посиланням на розмір податкового зобов`язання. Скасування оскаржуваної податкової вимоги жодним чином не впливає на обов`язок позивача виконати податкове зобов`язання.

Відповідно до положень частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд апеляційної скарги проведено без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ПрАТ «Саламандра» дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ПрАТ «Саламандра» звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про:

- визнання незаконною та скасування податкової вимоги № 0-1631 від 19.11.2024 про сплату ПрАТ «Саламандра» податкового боргу в розмірі 2 991 654,59 грн, складену ГУ ДПС у Полтавській області;

- визнання незаконним та скасування рішення № 1384/13-05 про опис майна ПрАТ «Саламандра» у податкову заставу від 19.11.2024, прийнятого ГУ ДПС у Полтавській області.

До позовної заяви ПрАТ «Саламандра» було додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, тобто як за подання позову з однією вимогою немайнового характеру.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Реалізація цього права передбачає, зокрема, дотримання порядку, визначеного процесуальним законом, в тому числі щодо форми та змісту позовної заяви і додатків до неї.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 позовну заяву ПрАТ «Саламандра» залишено без руху і надано позивачу термін - десять з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 23 618,40 грн або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 позивачем було подано заяву про усунення недоліків, в якій ПрАТ «Саламандра» посилається на те, що задоволення позовної заяви про скасування податкової вимоги № 0-1631 від 19.11.2024 призведе не до припинення обов`язку позивача сплатити податкове зобов`язання, а до формування нової законної податкової вимоги, яка буде обов`язковою до виконання. Таким чином, позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, а тому судовий збір було сплачено правильно.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи. Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна. Отже, вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. Таким чином, зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено одночасно одну вимогу майнового характеру (про визнання протиправною та скасування податкової вимоги на суму 2 991 654,59 грн) та одну вимогу немайнового характеру (про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу). Отже, за подання даного адміністративного позову, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі, сума судового збору має складати 26 646,40 грн (33 308 грн х 0,8).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом частин 1, 2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом статті 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позову немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновим позовом (позовною вимогою майнового характеру) є вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до сталої судової практики, звернення до суду з вимогами про скасування рішення відповідача суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими, а оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, які спонукають до вчинення певних дій, не пов`язаних зі сплатою коштів, є немайновими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 826/4741/17.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Саламандра» звернулось до суду з двома позовними вимогами:

- визнати незаконною та скасувати податкову вимогу № 0-1631 від 19.11.2024 про сплату ПрАТ «Саламандра» податкового боргу в розмірі 2 991 654,59 грн, складену ГУ ДПС у Полтавській області;

- визнати незаконним та скасувати рішення № 1384/13-05 про опис майна ПрАТ «Саламандра» у податкову заставу від 19.11.2024, прийняте ГУ ДПС у Полтавській області.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів прийшла до висновку, що вимога щодо скасування рішення про опис майна у податкову заставу є вимогою немайнового характеру, адже не може бути піддана грошовій оцінці. Натомість, позовна вимога щодо скасування податкової вимоги про сплату позивачем податкового боргу у розмірі 2 991 654,59 грн є вимогою майнового характеру, адже вона пов`язана зі сплатою грошових коштів і таке рішення суб`єкта владних повноважень вплине на склад майна позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що скасування податкової вимоги не призведе до припинення обов`язку позивача сплатити відповідне податкове зобов`язання, адже ця податкова вимога є підставою для стягнення відповідної грошової суми з позивача, що, в свою чергу, вплине на склад його майна.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява ПрАТ «Саламандра» містить в собі одну вимогу майнового характеру і одну вимогу немайнового характеру, тобто позивачем було сплачено судовий збір не в повному обсязі, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року по справі № 440/2652/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк