Справа № 320/50926/24
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Грибан І.О.

Ключкович В.Ю.

при секретарі судового засідання Андрейченко К.Е.

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянт): не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просив суд:

- визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому проваджені НОМЕР_1 щодо не вжиття ефективних заходів вчинення виконавчих дій і залишення без захисту (гарантії) прав стягувача (військовослужбовця), ОСОБА_1 , без встановлення факту перекручення даних обчислення боржником і детального розрахунку формули дій над цифровими значеннями розмірів грошового забезпечення, спрямованих на встановлення визначення не дійсних розмірів 1762,00 грн (прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2023 року Законом України від 3 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік»), 6249,75 грн (65 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років), 507,00 грн (10 % від посадового окладу), 7098,00 грн (140 % від посадового окладу), з легалізацією фактів підробки документів з фальсифікацією розмірів (6249,75 грн, 507,00 грн, 7098,00 грн - додаткових видів грошового забезпечення) у довідки для перерахунку пенсії з перекрученням дійсних даних посадового окладу 7730 грн, окладу за військове звання 2040 грн, надбавки за вислугу років 4885 грн, з порушенням статей 17, 19, 129-1 Конституції України, Закону №3477-IV, Закону №4901-VI, Закону №1404VIlI, Закону №2262-ХІІ, Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України №704, постанови Кабінету Міністрів України №414;

- скасувати підписану державним виконавцем (Коломієць) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанову від 28.10.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, якою залишено без виконання судове рішення №320/46620/23 зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання до 05 липня 2027 року, з порушенням пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю:

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що бездіяльність державного виконавця з примусового виконання судового рішення №320/46620/23 порушує права і законі інтереси позивача, натомість суд першої інстанції при прийнятті рішення системно не проаналізував приписи статті 129-1 Конституції України, щодо виконання боржником і відповідачем Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", який регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004) і протоколів до неї, з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України, Закону України від 5 червня 2012 року Nє4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання, Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року Nє1404-VIII.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 22.04.2025 о 12:05, продовживши строк розгляду справи на підставі ч. 2 ст.309 КАС України.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року по справі №320/46620/23 зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року.

05 серпня 2024 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №320/46620/23.

19 вересня 2024 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із заявою щодо примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду по справі №320/46620/23 (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 20 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 20 вересня 2024 року ВП НОМЕР_1 стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 300 грн (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд) (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 20 вересня 2024 року ВП НОМЕР_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 32 000 грн (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

26 вересня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1, яку було зареєстровано 27.09.2024 вх. №6782/31-29 (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

Листом від 30 вересня 2024 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) позивачу надано відповідь на його заяву від 27 вересня 2024 року вх. №6782/31-29 (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

27 вересня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення всіх дій для примусового виконання рішення суду (захисту інтересів стягувача) (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

Листом 02 жовтня 2024 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) позивачу надано відповідь на його звернення від 27 вересня 2024 року (відповідно до додатків Відзиву на позовну заяву в системі «Електронний суд).

11 жовтня 2024 року державним виконавцем на адреси учасників виконавчого провадження направлено вимогу державного виконавця. (а.с.4)

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 28 жовтня 2024 року НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 28 жовтня 2024 року встановлено: «Листом від 23.10.2024 за вх.№ 7441/3.1-29 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив відповідача про повне виконання рішення суду. Центром підготовлено та надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023 (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року. Розмір НОПС та премії на 01.01.2023 встановлено відповідними рішеннями Міністра оборони України у 2023 році - 2683/з від 01.02.2023. Відповідно оновлену довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.» (а.с.6-7)

Постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 28 жовтня 2024 року ВП НОМЕР_1 про закінчення виконавчого провадження є предметом розгляду цієї справи, оскільки позивач вважає її протиправною.

Суд першої інстанції оцінюючи обставини події дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 18 червня 2024 року видав довідку №13/5780/с про розмір грошового забезпечення позивача, тобто боржник у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 виконав рішення суду у справі №320/46620/23 у повному обсязі, а тому державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову ВП НОМЕР_1, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (набув чинності 05 жовтня 2016 року, далі - Закон № 1404-VІІІ).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з приписами статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1, 3, 10, 14, 22 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За приписами пунктів 1-5 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року витребувано від відповідача: усі належним чином засвідчені копії у придатному для читання вигляді:

- матеріали виконавчого провадження ВП 76091742, а також усіх документи, які слугували підставою для винесення спірної постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.10.2024.

Витребувані документи зобов`язано подати до суду у якісно виготовлених копіях не пізніше двох днів із дня отримання (ознайомлення) копії ухвали про відкриття провадження шляхом надсилання на електронну адресу суду та одночасно у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку або безпосередньо через канцелярію Київського окружного адміністративного суду; роз`яснено посадовим особам Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали; попереджено посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що у випадку неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення цих доказів державним виконавцем та постановлення ухвали про накладення штрафу (статті 147 та 149 Кодексу адміністративного судочинства України).

На виконання вимог ухвали суду, відповідачем сформовано та направлено в системі «Електронний суд» 07.01.2025 відзив на позовну заяву, до якого долучено скани ВП НОМЕР_1.

Колегією суддів, досліджено направлені матеріали виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 та встановлено, що оскаржувана постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 28 жовтня 2024 року НОМЕР_1, якою на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження підлягає скасуванню, з огляду на відсутність у матеріалах виконавчого провадження доказів фактичного виконання Боржником судового рішення по справі №320/46620/23.

Суд першої інстанції прийняв рішення на підставі описової чистини оскаржуваної постанови, відтак підставою скасування рішення суду першої інстанції в цій частині є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Вимоги апелянта про визнання бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому проваджені НОМЕР_1 щодо не вжиття ефективних заходів вчинення виконавчих дій і залишення без захисту (гарантії) прав стягувача (військовослужбовця), ОСОБА_1 , без встановлення факту перекручення даних обчислення боржником і детального розрахунку формули дій над цифровими значеннями розмірів грошового забезпечення, спрямованих на встановлення визначення не дійсних розмірів 1762,00 грн (прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2023 року Законом України від 3 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік»), 6249,75 грн (65 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років), 507,00 грн (10 % від посадового окладу), 7098,00 грн (140 % від посадового окладу), з легалізацією фактів підробки документів з фальсифікацією розмірів (6249,75 грн, 507,00 грн, 7098,00 грн - додаткових видів грошового забезпечення) у довідки для перерахунку пенсії з перекрученням дійсних даних посадового окладу 7730 грн, окладу за військове звання 2040 грн, надбавки за вислугу років 4885 грн, з порушенням статей 17, 19, 129-1 Конституції України, Закону №3477-IV, Закону №4901-VI, Закону №1404VIlI, Закону №2262-ХІІ, Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України №704, постанови Кабінету Міністрів України №414 судом апеляційної інстанції відхиляються, такі вимоги не відповідають змісту виданого виконавчого листа та, відповідно, резолютивної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року по справі №320/46620/23, оскільки судом не конкретизовано сум, що мають бути зазначені у відповідній довідці.

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою, щодо правильності зазначення складових грошового забезпечення довідки.

Згідно частини 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 76 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого листа №320/46620/23 виданого 05.08.2024 р., за таких обставин рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга та позовна заява - частковому задоволенню.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд доходить до висновку, що доводи апелянта знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки містить посилання на обставини, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Підставою скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 242, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження ПВ НОМЕР_1.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач А. Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович

(Повний текст судового рішення виготовлено 22 квітня 2025 року)