Справа № 748/811/25
Суддя: Костюкова Т. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/19/25
Єдиний унікальний № 748/811/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Костюкової Т.В.

за участі секретаря судового засідання Гофик К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 с.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову № 76 від 29 січня 2025 року , винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., адміністративне провадження по даній справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП . Зокрема, у постанові №76 від 29 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 зазначено,що 25.01.2025 року в умовах особливого періоду всупереч вимогам ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що був належним чином повідомленим, в той час як у протоколі № 76 від 25.01.2025 року вказано, що позивач не з`явився 15.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також вказує, що ні сама постанова ні протокол, складений відносно нього, не містить доказів виклику про його явку на 25.01.2025 року так і само як і на 15.12.2024 року як до ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим позивач звертається до суду та просить скасувати постанову № 76 від 29 січня 2025 року , винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а адміністративне провадження по даній справі закрити.

Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою від 18 березня 2025 року поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, відкрив провадження по справі, та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін .

У строк встановлений судом, відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вказує, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення абз.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце визначені в повістці. Всупереч вказаним приписам ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 1393353 від 25.11.2024 року (трек номер АТ «Укрпошта» НОМЕР_1 ) не зявився, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також відповідач вказує, що в описовій частині постанові була вчинена описка щодо зазначення в абзаці першої описової частини оскаржуваної постанови про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на думку відповідача не є фундаментальним порушенням норм права суб`єктом владних повноважень яке має наслідком прийняття незаконного рішення, з урахуванням чого просить суд відмовити в задоволенні позову .

Частиною 8 ст. 263 КАС України встановлено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 є особою чоловічої статі, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний, а тому на нього розповсюджуються вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З дослідженого судом змісту протоколу № 76 про адміністративне правопорушення від 25.01.2025 рок у, складеного в рамках адміністративної справи вбачається, що 25.01.2025 року о 15 год.00 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що в умовах особливого періоду гр. ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не зявився на 15.12.2024 року до викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про наявність поважних причин, що унеможливлювали прибуття за вказаною повісткою не повідомляв( а.с 15)

З повістки № 1393353сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 25.11.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09 год 00 хв 08.12.2024 року для уточнення даних ( а.с 36)

З лікарського свідоцтва про смерть № 18 , яке видане КНП «Чернігівська міська лікарня № 3 « Чернігівської міської ради від 28.01.2025 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 ( а.с 17)

Із роздруківки відстеження поштового відправлення №024 вбачається, що останнє повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Наявне підтвердження Укрпошти із зазначенням дати 04.12.2024 та причини «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с 45)

З досліджено в судовому засіданні витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів «Оберіг» щодо історії повісток відносно ОСОБА_1 , якого в даних про повістку за №1393353 визначена дата створення повістки 25.11.2024 року , дата з`явлення по повістці - 15.12.2024 року ( а.с 35)

29 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , полковником ОСОБА_4 винесена постанова № 76 про адміністративне правопорушення від 29 січня 2025 року відповідно до фабули якої «25.01.2025 року в умовах особливого періоду , всупереч вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» гр ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що був належним чином повідомленим, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ( а.с 13-14)

З витягу з протоколу № 7 засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 комісії з питань розгляду надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 18 лютого 2025 року слідує, що ОСОБА_1 11.10.1978 року надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст 23ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ( а.с 16)

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п.1ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05 березня 2009 року листи з позначкою «повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

При цьому, суд вважає, що за результатами аналізу норм чинного законодавства слідує, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи.

Зокрема, як убачається із матеріалів справи, відповідно до положень вищевказаного Порядку №560 від 16.05.2024 року, на ім`я позивача ОСОБА_1 25.11.2024 року сформовано повістку №1393353 (для явки на 08.12.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення даних) за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №024 з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення на адресу місця проживання позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Із роздруківки відстеження поштового відправлення №024 вбачається, що останнє повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Наявне підтвердження Укрпошти із зазначенням дати 04.12.2024 та причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вказані дані знайшли своє підтвердження шляхом відстеження поштового відправлення №024 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг», де встановлено, що поштове відправлення: прийнято 28.11.2024 у м. Києві, прибуло до Відділення с. Стаси 30.11.2024 ; повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою) від 04.12.2024, вручено 06.12.2024.

Відтак, оскільки повістку №1393353 для явки до ТЦК та СП на 08.12.2024 року надіслано позивачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, суд вважає, що належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивача в установленому законом порядку, тобто 04 грудня 2024 року, оскільки саме у цей день поштове відправлення №024 повернуто відправнику в зв`язку «із відсутністю адресата за вказаною адресою». Повісткою №1393353 сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик позивача ОСОБА_1 на 08 грудня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних, яку він отримав 04 грудня 2024 року.

Отже, у розумінні підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, позивач ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до відповідача саме 08 грудня 2024 року.

Надана відповідачем копія повістки №1393353 від 25.11.2024 відповідає формі електронної повістки, встановленій у додатку №1 до Порядку, містить всі необхідні реквізити, зазначені у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У п. 34 Порядку зазначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Копією повістки №1393353 від 25.11.2024 та інформацією щодо відстеження поштового відправлення №024 засвідчується, що вказана повістка була надіслана 28.11.2024, тобто з порушенням відведених 48 годин після її підписання керівником (25 .11.2024). День прибуття за повісткою становив менше десяти діб після її направлення та відповідно припадав на 08.12.2025 року (неділю)

Тому суд дійшов висновку, відповідач не дотримався строків зазначених у п. 34 Порядку, щодо надсилання повістки та визначення строку прибуття за нею, що свідчить про порушення порядку оповіщення позивача

Аналізуючи оскаржувану постанову № 76 про адміністративне правопорушення від 29 січня 2025 року суд зауважує, що відповідно до її фабули «25.01.2025 року в умовах особливого періоду , всупереч вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» гр ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що був належним чином повідомленим»

Однак під час розгляду справи судом не встановлено, що явка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 в повістці для уточнення даних була визначена на 25.01.2025 року.

Судом встановлено, що 25.01.2025 року відносно позивача ОСОБА_1 був складений протокол за № 76 згідно до якого «встановлено, що в умовах особливого періоду гр. ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився на 15.12.2024 року до викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про наявність поважних причин, що унеможливлювали прибуття за вказаною повісткою не повідомляв.» , в той час як повістка про виклик надсилалася позивачу про його прибуття на 08.12.2025 року. Протокол складався у присутності ОСОБА_1 , який надаючи пояснення заначив, що «не повідомили, не отримував повістку».

Дана позиція позивача знайшла своє підтвердження під час судового розгляду з урахуванням дослідженої повістки про явку на 08.12.2024 року , про яку він належним чином був повідомленим і за якою не з`явився. Разом з тим, не знайшло підтвердження повідомлення належним чином про явку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.12.2025 року, що , вказано в протоколі і за в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач

Здійснюючи розгляд справи керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав належну оцінку основному документу(повістці ) з датою прибуття, визначеною в ній 08.12.2024 та притягнув позивача до відповідальності за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на дату про яку ОСОБА_1 не був сповіщений.

Витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів «Оберіг» щодо історії повісток відносно ОСОБА_1 , який долучений відповідачем та відповідно до якого в даних про повістку за №1393353 визначена дата створення повістки 25.11.2024 року , дата з`явлення по повістці - 15.12.2024 року( а.с 35) суд не бере до уваги, так як відповідні дані не відповідають даним повістки від 25.11.2025 року щодо прибуття на 08.12.2025 року, про що позивач належним чином сповіщений ( а.с 36) та не відповідає вимог ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо обов`язків військовозобов`язаних з`явитися по повістці та дату, яка в ній вказана.

Доказів належного сповіщення позивача на 15.12.2025 року матеріали справи не містять.

У відзиві на позов відповідач вказує, відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо дати виклику відрізняються від дати вказаної у повістці на 7 календарних днів , оскільки саме такий проміжок часу визначено як термін протягом якого військовозобов`язаний має з`явитися до ТЦК та СП без настання негативних наслідків у разі неприбуття громадянином у вказаний у повістці термін. Зокрема, у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суд звертає увагу, що вказані норми Закону не надають право відповідачу в односторонньому порядку констатувати зміну дати сповіщення позивача про прибуття до центру комплектування на більш пізнішу та вважати її датою прибуття, адже формулювання «у найкоротший строк, але не пізніше 3 діб», «з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів» не визначає чітких термінів, а відповідно становитиме для позивача становище правової невизначеності та надаватиме відповідачу широку дискрецію у зміні в односторонньому порядку дат сповіщення військовозобов`язаного, що як наслідок нівелюватиме дату визначену повісткою , на яку особа сповіщена.

Суд відмічає , що вказаний проміжок визначений у п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» дійсно надає можливість з`явитися військовозобов`язаній особі до ТЦК та СП за наявності поважних причин в іншу дату ніж визначена явка в повістці без настання для неї негативних наслідків, що надає право відповідачу не притягувати її до відповідальності . Однак вказані терміни не змінюють дату на яку оповіщена особа про явку в ТЦК та СП.

У п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Жодних беззаперечних доказів на підтвердження факту надіслання ОСОБА_1 на адресу його місця реєстрації повістки, із термінок зявлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.12.2024 року відповідач не надав, як і не надав копії самої повістки про явку на дату на 15.12.2024 рок, що ставить під сумнів її наявність, а відповідно і своєчасність сповіщення на вказану дату.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова від 29 січня 2025 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_4 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача відповідачем виконані вимоги статей 254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП, є протиправною.

Отже, оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що з урахуванням презумпції невинуватості є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно доч.3ст.286КАС України,за наслідкамирозгляду справиз приводурішень,дій чибездіяльності суб`єктіввладних повноваженьу справахпро притягненнядо адміністративноївідповідальності місцевийзагальний судяк адміністративниймає право: 1)залишити рішеннясуб`єкта владнихповноважень беззмін,а позовнузаяву беззадоволення; 2)скасувати рішеннясуб`єкта владнихповноважень інадіслати справуна новийрозгляд докомпетентного органу(посадовоїособи); 3)скасувати рішеннясуб`єкта владнихповноважень ізакрити справупро адміністративнеправопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову , судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2,6-10,72,77,90,241-246,255,286,292,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати протиправною та скасувати постанову №76 від 29 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. , провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Дата складення повного рішення суду 23.04.2025 року

Суддя Т.В.Костюкова