Справа № 521/112/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/112/25

Головуючий в 1 інстанції: Шевчук Н. О.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни, в якому просив:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3771973 від 02 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень скасувати;

адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.01.2025 року постановою серії ЕНА № 3771973 на нього було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КАС України, з якою він категорично не згоден, враховуючи те, що по-перше, ним не було порушено вимоги ПДР України в частині застосування ременів безпеки під час руху транспортного засобу; по друге, на думку позивача, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було порушено процедуру розгляду такої справи та складення відповідних процесуальних документів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 3771973 від 02 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що з моменту руху автомобіля позивача та до моменту зупинки транспортного засобу, позивач жодних маніпуляцій щодо відстібування ременя безпеки не проводить, так як був не пристебнутим. Вказує, що громадянин ОСОБА_1 є обізнаною особою в галузі права, представляючи інтереси своїх клієнтів та надаючи їм юридичну консультацію, а тому під час розгляду справи відного нього, йому були відомі його права та шляхи їх реалізації. Акцентує увагу, що водій на момент зупинку не знав про причину зупинки і лише після того, як інспектор підійшов до водія та зазначив причину зупинки, почав стверджувати, що він нібито був пристебнутий.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.01.2025 року водій автомобіля КІА CEED номерний знак НОМЕР_1 , який приблизно о 09 год. 17 хв. в м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Іцхака Рабіна, 9, керував транспортним засобом, обладнаний засобами пасивної безпеки був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому відносно ОСОБА_1 складено постанову серії ЕНА №3771973 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України, а постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння такою особою адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП України визначено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися такими засобами пасивної безпеки, зокрема бути пристебнутим ременем безпеки, а порушення правил користування ременями безпеки, зокрема керування автомобілем без використання ременя безпеки, тягнена за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, що передбачено ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Так, колегією суддів було здійснено перегляд наявних в матеріалах справи відеозаписів, з яких неможливо встановити те, що позивач був не пристебнутий ременем безпеки.

Так, з відеозапису D3EF6FEE вбачаються обставини щодо зупинення автомобіля під керуванням позивача (рух автомобіля, його перестроювання, зупинка на вимогу поліцейських). Натомість з такого відеозапису не вбачається за можливе встановити факт фіксації або відсутності фіксації тіла водія ременем безпеки.

Щодо відеозапису №B3F37F3F, то він є відтворенням відеозапису з бодікамери іншого поліцейського, який підійшов до автомобіля позивача вже після його зупинки. Вищезазначеним відеозаписом підтверджується факт роз`яснення позивачу права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та зафіксовано заперечення такої особи щодо факту відсутності фіксування його тіла ременями безпеки під час руху транспортного засобу, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Отже, чи був водій пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу до зупинки працівниками поліції в наданих відеозаписів не вбачається, а отже доводи апелянта що позивач жодних маніпуляцій щодо відстібування ременя безпеки не проводив, так як був не пристебнутим та водій на момент зупинку є безпідставними та такими що не підтверджені належними доказами.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірною та підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 22 квітня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова