Справа № 640/30724/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

. 23 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/30724/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Голубенко В.В.,

представника відповідача - Чемерис В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про відвід судді Чеснокової А.О. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) (надалі - Відповідач-1) та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни (адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 17) (надалі - Відповідач-2) про визнання протиправними дій Відповідача-1 щодо проведення невиїзної перевірки Відповідача-2 та складання за її результатами довідки від 12.10.2020; визнання протиправними дії Відповідача-2 по відкриттю виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 та інших постанов, винесених в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/30724/21 передано до провадження судді Чеснокової А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалами від 16.04.2025 було відмовлено представнику позивача у витребуванні оригіналів письмових доказів, призначення почеркознавчої експертизи та про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправним рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправними дій по відкриттю виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 та інших постанов, винесених в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3 закрито.

Протокольною ухвалою від 16.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10:00 23.04.2025.

18.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача Вітровчака В.А. про відвід судді Чесноковій А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Вітровчака В.А. про відвід судді Чеснокової А.О.

22.04.2025 до суду повторно надійшла заява представника позивача Вітровчака В.А. про відвід судді Чесноковій А.О., яка є аналогічною за змістом заяви про відвід судді від 18.04.2025.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 заяву представника позивача Вітровчака Віктора Анатолійовича про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 640/30724/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправним рішення залишено без розгляду.

23.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача Вітровчака В.А. про відвід судді Чесноковій А.О.

В обґрунтування зазначеної заяви про відвід ініціатор звернення посилався на те, що суддя Чеснокова А.О. позбавила позивача та представника позивача на участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, проте таке право надано ЦПК України, а тому суд не може позбавити його сторону по справі. Представник позивача в заяві зазначив, що мав намір приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак побачив ухвалу, якою було відмовлено в проведенні судового засідання в режимі ВКЗ, що є порушенням права на захист його довірителя, а відтак вважає за необхідне заявити відвід.

За приписами частин третьої, четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Як свідчать матеріали справи, заява про відвід судді Чеснокової А.О. надійшла до суду 23.04.2025, тобто під час судового засідання, таким чином, вищевказана заява підлягає вирішенню судом, що розглядає справу, а саме суддею Чесноковою А.О. в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення даної заяви, зазначивши, що дана заява є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

У частині третій статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

У цьому світлі необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко та Мартиненко проти України" у пунктах 66, 67 вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі "Бочан проти України" вказав, що Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).".

Слід зауважити, що особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості чи зацікавленості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Так, зі змісту заяви представника позивача про відвід судді слідує, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, представник позивача вважає те, що суд позбавив позивача та представника позивача на їх участь в режимі відеоконференції.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Частиною 2 даної статті визначено, що учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

У заяві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення.

Згідно з частиною 4 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, його представник бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України визначає особисту подачу заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Як свідчать матеріали справи, заяви від представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до Полтавського окружного адміністративного суду не надходило.

Посилання представника позивача на ухвалу суду, якою було відмовлено в проведенні судового засідання в режимі ВКЗ, суд оцінює критично, оскільки ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 була винесена за результатом розгляду клопотання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відповідно до зазначеної ухвали було відмовлено про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції саме Лановенко Л.О.

Таким чином, суд не вирішував клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в зв`язку з чим позивач та представник позивача не були позбавлені прав, визначених Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, суд зауважує, що розгляд адміністративної справи в режимі відеоконференції передбачений нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а не нормами ЦПК, як це зазначено в заяві представника позивача - адвоката Вітровчака В.А.

Отже, повідомлена заявником у поданій заяві про відвід обставина - не є тією, яка може вплинути на неупередженість або об`єктивність судді Чеснокової А.О.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Чеснокової А.О. в цілому в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду чи об`єктивності при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів поданої заяви про відвід не виявлено.

Отож, підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь судді Чеснокової А.О. у розгляді цієї справи та викликали необхідність його відводу, немає.

З урахуванням наведеного у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Чеснокової А.О. у справі №640/30724/20 належить відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Вітровчака Віктора Анатолійовича про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 640/30724/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправним рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлений 23 квітня 2025 року.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова