Справа № 276/632/25
Суддя: СЕМЕНЮК А. С.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/632/25
Провадження по справі №2-а/276/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2/274 від 18.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №2/274 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену 18.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 28.03.2025 на його домашню адресу поштою надійшли супровідний лист від 19.03.2025 №2/1093 та копія постанови №2/274 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена 18.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно позивача. Зі змісту даної постанови вбачається, що 18.11.2024 відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено штраф у сумі 17000,00 грн. за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП, що полягає в тому, що позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та не з`явився по отриманій повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає, що дана постанова складена без додержання норм діючого законодавства, а дані, викладені в ній, не відповідають дійсним обставинам справи.При складанні оскаржуваної постанови викладені позивачем факти були проігноровані, а дійсні обставини були перекручені, а також було порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності. Так, 24.09.2024 позивачу було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 04.10.2024 після проходження ВЛК. Оскільки під час проходження ВЛК його було направлено на дообслідування, а через технічні проблеми з медичною апаратурою таке дообслідування не встигав пройти в обмежений проміжок часу, він 26.09.20024 з`явився до РТЦК та повідомив керівнику 2-го відділу РТЦК про те, що з об`єктивних причин через дообслідування не може пройти ВЛК до 04.10.2024. На його усні пояснення начальник 2-говідділу РТЦК не заперечив проти того, що він повинен пройти ВЛК до 04.10.2024, що було прийнято як згоду на подальше проходження дообслідування та отримання висновку ВЛК понад встановлені повісткою строки. 04.10.2024 в позивача відкрилася носова кровотеча і щоб її зупинити він звернувся до лікаря в Хорошівську лікарню, де йому внаслідок тривалих медичних маніпуляцій було зупинено кровотечу та надані медичні рекомендації, що унеможливлювали його явку 04.10.2024 по повістці. Оскільки, ним попередньо усно було погоджено з керівником 2-го відділу РТЦК подальше проходження ВЛК, він, відповідно, продовжив проходження ВЛК. На даний час ним отримано висновок ВЛК, що додатково підтверджує той факт, що він не вчиняв умисних дій, спрямованих на уникнення обов`язків, пов`язаних з мобілізацією. Зазначає, що факт вчинення правопорушення підтверджувався поясненнями допитаного свідка ОСОБА_3 , який перебуває в прямому підпорядкуванні полковника ОСОБА_2 , а тому його пояснення не можуть взяті до уваги як належний доказ по справі. Постанова містить недостовірну інформацію. В мотивувальній частині постанови №2/274 констатовано, що він не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Житомир; АДРЕСА_1 , натомість повістка про виклик щодо проходження ВЛК отримувалася виключно для явки за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_2 . Вказує, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, при вчиненні порушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, в особливий період протокол про адміністративне правопорушення не складається за умови відсутності заперечень цієї особи щодо факту порушення та накладання на таку особу стягнення. Також, хоч позивач і був присутній 18.11.2024 при розгляді справи, зміст постанови йому не оголошувався, копія постанови 2/274 була надіслана йому через 4 місяці після дати розгляду справи, що свідчить про очевидне порушення законодавства при складанні оскаржуваної постанови.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не подав, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_3 .

Постановою №2/274 від 18.11.2024 по справі про адміністратвине правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зі змісту копії вказаної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 як такий, що був розшуканий та доставлений органами Національної поліції відповідно до звернення від 11.10.2024, що передбачене п.56 постанови КМУ від 30.12.2022 №1487. Встановлено, що громадянину ОСОБА_1 24.09.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 04.10.2024 за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, у визначений час він не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв. ОСОБА_1 прибув на розгляд справи у визначений час, її розгляд проведено за його участі. Під час розгляду справи громадянин ОСОБА_1 в своїх поясненнях повідомив, що не з`явився 04.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 по причині захворювання та на даний час не проживає по місцю прописки. До матеріалів справи долучив копію довідки з КНП «Хорошівська лікарня», що 04.10.2024 перебував на прийомі в лікаря, проте ОСОБА_1 не перебував на стаціонарному лікуванні, а тому мав можливість з`явитися до ТЦК. Окрім того, при розгляді справи у своєму поясненні ОСОБА_1 зазначив, що прибув 26.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням продовжити термін проходження ВЛК, так як не встигає пройти обстеження, проте допитавши особу, яка здійснювала оповіщення, а саме ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_1 було видано направлення для обстеження та з результатами мав прибути до ТЦК 04.10.2024, тому нова повістка не виписувалася. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Даним Указом постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України. захисте безпеки населення та інтересів держави. В свою чергу, з метою забезпечення оборони держави. підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України віл 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Відповідно до положень абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Відповідно до п.23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560 поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). Пункт 24 вказаного Порядку передбачає, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Отже, громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушуючи вимоги абз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений повісткою строк, протягом 3 днів від визначених у повістці дати та часу прибуття не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 в строк, що не перевищує 7 календарних днів. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Постановою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000,00 грн.

Згідно з копією супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1093 від 19.03.2025 позивачу надіслано другий примірник постанови №2/274 від 18.11.2024.

Згідно з копією довідки 8/Х-1982 від 04.10.2024 ОСОБА_1 був 04.10.2024 на прийомі в КНП «Хорошівська лікарня» з діагнозом носова кровотеча.

25.09.2024, 26.09.2024, 29.10.2024 ОСОБА_1 отримував направлення для лікарських консультацій, обстежень (лікування) (а.с.12-13).

31.10.2024, 18.11.2024 ОСОБА_1 проходив медичні обстеження (а.с.16-18).

До позовної заяви долучена копія скарги позивача до Житомирського районного суду на дії співробітники Житомирського та ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.11.2024, однак позивачем не долучено доказів її подання та наслідків розгляду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1ст. 7 КУпАП).

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягають до такої відповідальності.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, з накладенням штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 17000 грн. до 25500 грн.).

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон 3543-ХІІ) визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 5 частини 1 статті 1 Закону 3543-ХІІ передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону», - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Даним Указом постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В свою чергу, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідними Законами вносились зміни до даних Указів, на підставі яких продовжено дію воєнного стану та загальну мобілізацію.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні триває особливий період.

В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Кабінетом Міністрів України затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 №154 (далі - Положення). Відповідно до пункту 1 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пунктів 9-11 Положення, завданнями/функціями Центрів, серед іншого, є: ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлення та видача військово-облікових документів призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладання адміністративних стягнень відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

В свою чергу, згідно статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Вручення повісток, їх отримання та обов`язок з`явитися за отриманою повісткою регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до п.23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

В свою чергу, згідно пункту 3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу 24.09.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 04.10.2024 за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, у визначений час він не з`явився, про наявність поважних причин неявки у встановлені строки не повідомляв.

Обставини, які унеможливлювали позивача прибути до другою відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме носова кровотеча, у визначені у повістці дату та час, закінчились 04.10.2024. Проте, з цього часу та протягом семи днів позивач не прибував до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття не повідомляв про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Про наявність інших поважних причин неприбуття з матеріалів справи не встановлено.

Позивач прибув на розгляд справи про адміністративне правопорушення у визначений час, її розгляд проведено за його участі. Під час розгляду справи громадянин повідомив, що не з`явився 04.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 по причині захворювання та на даний час не проживає по місцю прописки. До матеріалів справи долучив копію довідки з КНП «Хорошівська лікарня», що 04.10.2024 перебував на прийомі в лікаря.

У свою чергу, суд не вважає поважною причиною неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернення в КНП «Хорошівська лікарня» до лікаря у зв`язку з носовою кровотечою, оскільки це не є об`єктивною та непереборною обставиною, що перешкоджає йому з`явитися за викликом протягом робочого дня в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід також врахувати, що 04.10.2024 позивач не перебував на стаціонарному лікуванні та не був тимчасово непрацездатним через хворобу, про що відсутні належні та допустимі докази. Крім того, в судовому засіданні позивач вказав, що перебував на прийомі у лікаря лише близько 4 годин, після чого просто не виявив бажання з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо твердження позивача про усне погодження керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 подальшого проходження ВЛК то таке погодження не підтверджується наявними у справі доказами.

Щодо твердження позивача про протиправність свідчень свідка ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення то суд зазначає, що такі свідчення самі по собі та в сукупності не були підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження позивача про зазначену на другому аркуші оскаржуваної постанови неявку відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 не до ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі Хорошів, то суд вважає таке зазначення технічною помилкою, адже на першому аркуші оскаржуваної постанови чітко визначено, що порушення полягало саме в неявці до ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі Хорошів.

Щодо твердження позивача про те, що в даному випадку мав бути складений протокол про адміністративне правопорушення, адже ним заперечувався факт вчинення правопорушення, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оспорювання самого порушення під час винесення постанови, вона містить лише пояснення ОСОБА_1 , а долучена до позову скарга на дії працівників ТЦК та СП адресувалася Житомирському районному суду.

Щодо твердження позивача про порушення при оголошенні оскаржуваної постанови та строку її надсилання позивачу, суд вважає, що такі обставини не є належною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, позивач під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушуючи вимоги абз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 у визначений повісткою строк, протягом 3 днів від визначених у повістці дати та часу прибуття не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 в строк, що не перевищує 7 календарних днів. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і тим самим під час особливого періоду вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.210-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, у порушенні обов`язків військовозобов`язаного під час особливого періоду, неявці на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

Суб`єкт даного адміністративного правопорушення - військовозобов`язаний.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Враховуючи дію особливого періоду, проаналізувавши та дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що обставини неприбуття відповідача за відповідною повісткою без поважних причин, неповідомлення про причини неявки протягом 3-х днів у встановленому порядку та не прибуття протягом 7-ми днів до ІНФОРМАЦІЯ_5 після закінчення обставин неявки є доведеними.

За таких обставин, в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його і було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, а саме 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складена у відповідності до вимог КУпАП, в основу оскаржуваної постанови покладено докази, які наявні в матеріалах справи та які досліджені судом.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до п.5 ч.1ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст.134,139 КАС України.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст. 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2,77,241-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2/274 від 18.11.2024 по справі про адміністратвине правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце знаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 24.04.2025.

Суддя А.С. Семенюк