Справа № 520/10610/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. № 520/10610/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, ), в якому просить суд:

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області № ПС/19 від 26.10.2023 р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до стажу для призначення пенсії за віком період здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.01.1998 р. по 31.12.2003 р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до стажу для призначення пенсії за віком період здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.01.1998 р. по 31.12.2003 р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.08.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на адресу суду, надана відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував.

Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на адресу суду, відзив на позовну заяву не надано.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 01.07.2024 по 29.07.2024 перебував у відпустці, у період з 07.10.2024 по 11.10.2024 перебував на навчанні, з 28.10.2024 по 05.11.2024 та з 23.12.2024 по 15.01.2025 перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач 26.10.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою № 3938 за призначенням і перерахунком пенсії.

До зазначеної заяви були додані документи, які підтверджують наявність страхового стажу ОСОБА_1 , необхідного для призначення пенсії за віком.

Зокрема, ГУ ПФУ в Донецькій області разом із заявою ОСОБА_1 надав:

- військовий квиток серія НОМЕР_2 від 05.07.1986 р. на 3 арк.;

- диплом серія НОМЕР_3 , реєстраційний № 358 на 1 арк.;

- виписку з ЄДРПОУ серія ААВ № 365591 на 1 арк.;

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 № 134757 на 1 арк.;

- повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця від 26.03.2020 р. на 1 арк.;

- свідоцтво платника єдиного податку серія Б № 559568 від 24.01.2012 р. на 1 арк.;

- вкладиш до трудової книжки серія НОМЕР_4 , перший запис в якій, датований 25.08.1980 р.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 27.10.2023 № 2000-0302-9/153690 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

З рішення вбачається, що підставою для відмови в призначенні пенсії є відсутність необхідного страхового стажу (30 років), передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі «Закон»). Страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 04 місяці 09 днів, а страховий стаж для визначення права на пенсію за віком, з урахуванням вимог абз.3 п.1 ч.1 ст.3-1 розділу XV «Закону» - 25 років 10 місяців 10 днів.

Оскільки з вищезазначеного рішенням не можливо встановити які саме періоди трудової діяльності позивача були зараховані для обчислення його страхового стажу, адвокат Григоренко Д.А. звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з відповідним запитом.

Відповідач 18.01.2024 надав лист № 2000-0202-8/180936 від 08.12.2023, в якому зазначено, що: «до страхового стажу зараховані періоди: 25.08.1980 27.08.1981, 01.09.1981 17.06.1986, 01.07.1986 03.07.1986, 08.07.1986 10.09.1987, 29.02.1988 14.06.1988, 15.06.1988 13.07.1988, 14.07.1988 28.08.1989, 29.08.1989 02.01.1990, 03.01.1990 01.07.1992, 02.07.1992 26.01.1993, 29.01.1993 14.05.1996, 01.01.2011 31.12.2016, 01.01.2017 31.12.2017, 01.01.2018 31.12.2019, 06.07.2020 28.02.2022».

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та вважаючи, що що ГУ ПФУ в Харківській області при визначенні страхового стажу ОСОБА_1 не враховано певні періоди здійснення ним індивідуальної підприємницької діяльності, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (надалі-Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

З листа відповідача № 2000-0202-8/180936 від 08.12.2023 судом встановлено, що до страхового стажу зараховані періоди: 25.08.1980 27.08.1981, 01.09.1981 17.06.1986, 01.07.1986 03.07.1986, 08.07.1986 10.09.1987, 29.02.1988 14.06.1988, 15.06.1988 13.07.1988, 14.07.1988 28.08.1989, 29.08.1989 02.01.1990, 03.01.1990 01.07.1992, 02.07.1992 26.01.1993, 29.01.1993 14.05.1996, 01.01.2011 31.12.2016, 01.01.2017 31.12.2017, 01.01.2018 31.12.2019, 06.07.2020 28.02.2022.

Разом із тим, Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області не зараховано період здійснення позивачем підприємницької діяльності: з 01.01.1998 р. по 31.12.2003.

Нормативними вимогами абз. 4 п.1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затверджених постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 р. (далі «Порядок»): «документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року».

Відповідно до п.3 «Порядку»: «за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи».

Отже, законодавець визначив можливість підтвердити трудовому діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01.01.2004, зокрема, на підставі виписки або довідки, складеної на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, та інших документів, які містять відомості про періоди роботи».

Так, з виписки з ЄДРПОУ серія ААВ № 365591 від 19.01.2012 р., та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 № 134757 вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 23.06.1997.

Позивач мав статус фізичної особи-підприємця до 26.03.2020, що підтверджується повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця від 26.03.2020.

Вважаю, що зазначена виписка з ЄДРПОУ та свідоцтво про державну реєстрацію є документами, в розумінні п.3 «Порядку», та підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року».

Правовими приписами п.31 розділу XV «Закону» визначено: «до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 «Закону» включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».

Відповідно до постанови КМУ № 793 від 03.10.2018 р. «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній»: «періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів».

Згідно з абз.4 пп.2 п.2.1 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р.: «період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування».

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки наявності у позивача стажу для призначення пенсії за віком, а саме періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003.

Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії.

За таких обставин, пенсійним органом не здійснювалась перевірка, яка відноситься до його повноважень, на відповідність дотримання умов, передбачених чинними положеннями Закону для призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що ГУ ПФУ в Харківській області не правомірно не зараховано ОСОБА_1 при обчисленні страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, - період з 01.01.1998 по 31.12.2003.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.10.2023 № 2000-0302-9/153690 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на те, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не було вчинено заходів, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, для з`ясування обставин наявності у позивача спірного трудового стажу, суд приходить до висновку, що для ефективного захисту прав позивача є підстави для задоволення позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 26.10.2023 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

При цьому, в даному випадку повторно розглянути заяву позивача має саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з огляду на те, що саме цим пенсійним органом приймалось оскаржуване рішення.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.08.2023, задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що заяву позивача та додані документи не було розглянуто належним чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до стажу для призначення пенсії за віком період здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.01.1998 р. по 31.12.2003, є зверненими на майбутнє та не підлягають задоволенню.

При цьому, оскаржуване рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, як і вирішувалось питання щодо зарахування страхового стажу, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.10.2023 № 2000-0302-9/153690 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 26.10.2023 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов