Справа № 580/1171/25
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року справа № 580/1171/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Янківської В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати протокол комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2025 № 159 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

2) зобов`язати комісію для розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 14 частини 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є онуком ОСОБА_2 (особа з інвалідністю 1 групи) здійснює за нею догляд та проживає за однією адресою. Інших осіб, які б мали здійснювати догляд за нею не має, а тому позивач має законну підставу для відстрочки від мобілізації на підставі п.14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою суду від 24.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав..

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до військово-облікового документу №2 позивач є військовозобов`язаним та придатним до військової служби, знятий з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 16.08.2024. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади позивач 23.08.2024 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 13.09.2023 №192 позивач призначений опікуном над своєю бабою ОСОБА_3

13.09.2024 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - Комісія) заявою, в якій повідомив, що є особою, яка на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки його бабуся є особою з інвалідністю І групи. Тому просив розглянути його заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У додатках до заяви вказав перелік копій документів.

Станом на 01.10.2024 заява позивача про надання відстрочки не була розглянута, а тому позивач звернувся з позовом про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 13.09.2024 про надання йому відстрочки відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі №580/9788/24, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в особі створеної при ньому Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації розглянути з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом, заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 13.09.2024 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а за результатами її розгляду прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням вказаних судом мотивів у цьому рішенні.

За результатами розгляду заяви протоколом від 27.01.2025 № 159 Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією. Причини відмови: заявник не надав документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Крім того, встановлено наявність у ОСОБА_3 дочки та відсутні докази про те, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за нею.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з таких мотивів.

Спірним у даній справі є право позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Частинами першою, другою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону).

Згідно частини шостої статті 2 Закону розрізняють такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, зокрема, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І та ІІ групи, які зайняті постійним доглядом за такою особою та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що ОСОБА_3 (особа з інвалідністю 1 групи) є його бабою, за якою позивач здійснює догляд та проживає за однією адресою. Інших осіб, які б мали здійснювати догляд за ОСОБА_3 (особою з інвалідністю 1 групи) не має, а тому позивач має законну підставу для відстрочки від мобілізації на підставі п.14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд зазначає, що позивач для реалізації свого права на відстрочку повинен бути членом сім`ї другого ступеня споріднення з ОСОБА_3 (особа з інвалідністю 1 групи), зайнятим постійним доглядом за нею, та повинні бути відсутні члени сім`ї першого ступеня споріднення або за їх наявності вони самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

В свою чергу, членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

При цьому, як встановлено судом та слідує з матеріалів справи у ОСОБА_3 (особа з інвалідністю 1 групи) є донька, яка проживає за кордоном та син, який проживає в Івано-Франківській області, які є членами сім`ї першого ступеня споріднення та у відповідності до законодавства України зобов`язані утримувати своїх батьків.

Так, обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення у формі протоколу № 159 від 27.01.2025 про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відтак, з урахуванням зазначеного, зважаючи на не доведення позивачем наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 14 частини 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку.

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА