Справа № 520/32309/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року № 520/32309/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Штангей-Калініна Ю.А.,

за участі:

представника позивача - Вінніченко В.А.;

представника позивача - Квартенко О.Р.;

представника відповідача - Книга Ю.Ю.;

представника відповідача - Красюкова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" ( Красноградський район, Харківська область, с. Петрівка 63340, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46 ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області:

- від 06.08.2024 року № 2 форма «Д», яким донараховано податок з доходів іноземних юридичних осіб на суму 58 045 400,00 грн. та штраф 14 511 350,00 грн.;

- від 28.10.2024 року № 3 форма «ПН», яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 176 800,00 грн.;

- від 08.08.2024 року № 3 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 19 775 719,00 грн. та нараховано штраф 4 943 929,75 грн.;

- від 08.08.2024 року № 3 форма «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на 21 864 999,00 грн.;

- від 09.08.2024 року № 1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113 449,86 грн. та пеню 1 454,31 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2024року зазначений позов прийнятий до розгляду в порядку загального позовного провадження.

На обґрунтування позовних вимог, позивач, серед іншого зазначив, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12,2023, іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, в результаті якої складено Акт перевірки N 30289)20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 (далі - Акт перевірки).

За результатами перевірки на підставі Акту перевірки, відповідачем було винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- від 06.08.2024 року № 2 форма «Д», яким донараховано податок з доходів іноземних юридичних осіб на суму 58 045 400,00 грн. та штраф 14 511 350,00 грн.;

- від 28.10.2024 року № 3 форма «ПН», яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 176 800,00 грн.;

- від 08.08.2024 року № 3 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 19 775 719,00 грн. та нараховано штраф 4 943 929,75 грн.;

- від 08.08.2024 року № 3 форма «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на 21 864 999,00 грн.;

- від 09.08.2024 року № 1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113 449,86 грн. та пеню 1 454,31 грн.

З метою оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень позивачем 23.08.2024 р. подано до Державної податкової служби України скаргу вих. № 520.

Рішенням про розгляд скарги № 31816/6/99-00-06-01-01-06 від 24.10.2024 року Державна податкова служба України скасувала ППР ГУ ДПС у Харківській області від 08.08.2024 № 3 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 14 127 972,77 грн., а в іншій частині зазначене ППР - залишено без змін та залишено без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області № 2 від 06.08.2024, № 3 від 08.08.2024року, №3 від 08.08.2024, N 1 від 09.08.2024 року.

В подальшому, з урахуванням Рішення про розгляд скарги, Відповідачем було надіслано Позивачу податкове повідомлення-рішення від 28.10.2024 року №3 форма «ПН», яким нараховано штраф за платежем ПДВ на суму 176 800,00 грн.

Позивач не погодився з прийнятими на підставі Акту перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим після адміністративного оскарження звернувся з даним позовом до суду.

Інші доводи на обґрунтування позовних вимог позивач виклав у наданих до суду заявах по суті справи та додаткових поясненнях,

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, зазначаючи що ним на підставі наказу від 21.02.2024року №858-п, проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Мрія», за результатами якої складено акт від 27.06.2024року №30289/20-40-07-03-06/30378024. За результатами зазначеної перевірки були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

На підтвердження правомірності податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 N2 (нарахування податку з доходів нерезидента), відповідач зазначив, що позивачем здійснене порушення пп. 141.4.2 n.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, п.7 ст.10 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 (далі-Конвенція), через що СТОВ "МРІЯ" безпідставно не утримано та не сплачено податок з доходів нерезидента із джерелом походження з України за 2018 рік у сумі 58 045 400 грн. Висновки та обґрунтування таких порушень знайшли своє відображення в акті перевірки, на підставі яких ГУ ДПС у Харківській області складено ППР від 06.08.2024 № 2 про збільшення податкових зобов`язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 58 045 400 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 14 511 350 грн.

В обґрунтування правомірності податкових повідомлень-рішень від 08.08.2024 №3 та N3, від 28.10.2024 N3 (щодо придбання насіння без наявності сертифікатів, які засвідчують його сортові та посівні якості, щодо придбання та використання запасних частин, завищення податкового кредиту), відповідач зазначив, що ним за період який перевірявся, встановлено придбання СТОВ "МРІЯ" насіння без наявності сертифікатів (в підтвердження сортових та посівних якісних характеристик), що в свою чергу, є порушенням пункту 12.2.ДСТУ 6006:2008, за яким кожну партію насіння під час відпускання супроводжують документами, які підтверджують гарантію якості насіння згідно з ДСТУ 4138-2002, а також ст. ст. 12, 22 Закону України "Про насіння і садивний матеріал", що призвело до висновку про невикористання такого насіннєвого матеріалу у власній господарській діяльності, та порушення СТОВ "МРІЯ" вимог п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, за наслідками чого останнім занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 8 268 488грн.

Щодо придбання та використання запасних частин, відповідач зазначив, що беручи до уваги ненадання позивачем підтверджуючих первинних документів (дефектний акт, дефектна відомість та висновки) окремо на кожен об`єкт, що підлягає обробці, не є можливим встановити самого факту та необхідності виконання даних робіт (та ТМЦ) у фінансово-господарській діяльності, при цьому надані позивачем для перевірки акти не містять зазначеної аналітичної інформації. Таким чином, перевіркою встановлено, що придбаний товар (матеріали запчастини) було використано в операціях, що не є господарською діяльністю СТОВ "МРІЯ" та відповідно СТОВ "МРІЯ" повинно було нарахувати податкові зобов`язання з податку на " додану вартість в розмірі 20 341 051 грн.

Також, у ході перевірки встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ, внаслідок порушення п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1 ст.200, Податкового кодексу України, оскільки СТОВ "МРІЯ" безпідставно сформовано суми податковий кредит (рядок 17 (колонка Б) Декларації) у грудень 2022 року на суму 13 426 133 грн, у січні 2023 року на суму 13 750 329 грн, у квітні 2023 року на суму» И 645 847 грн, у травні 2023 року на суму 16 196 994 грн, за рахунок_завищення показника рядку 16.1 (колонка Б) декларації внаслідок врахування при визначенні податку на додану вартість. сформованого документально не підтвердженими первинними документами у повному обсязі.

Як наслідок відповідач вказує, що на підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Харківській області та рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 24.10.2024 N 31816/6/99-00-06-01-01-06 складено ППР №3 від 28.10.2024 про застосування штрафних санкцій у розмірі 176800 грн, №3 від 08.08.2024 про збільшення податкових зобов`язань з ПДВ на 19 775 719 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 4 943 929,75 грн, №3 від 08.08.2024 про зменшення від`ємного значення ПДВ на 21 864 999 грн.

В свою чергу, на спростування позиції позивача щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення від 09.08.2024 N1 (відносно несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб), відповідач у відзиві повідомив, що перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) утриманого податку на доходи фізичних осіб встановлено порушення п.п. 162.1 ст. 162, ст. 163, пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, ст. 171, п.п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-V при виплаті заробітної плати та плати за оренду земельних часток (паїв) у фізичних осіб, а саме - несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 453799,45 грн. в т. ч. за квітень 2023 року в сумі 163352,76 грн., травень 2023 року в сумі 10258,59 грн„ червень 2023 року 32174,99 грн., липень 2023 року в сумі 9903,45 грн., серпень 2023року в сумі 117572,77 грн., жовтень 2023 року в сумі 8555,93 грн., листопад 2023року сумі 108978,17 грн., грудень 2023 року в сумі 3002,79 гривень, через що на думку відповідача, оскаржуване податкове - повідомлення рішення від 09.08.2024 N1 є законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували повністю, з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Головним управлінням ДПС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12,2023, іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, в результаті якої складено Акт перевірки № 30289/20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 року.

СТОВ «Мрія» не погоджуючись з висновками викладеними за результатами перевірки було подано до ГУ ДПС у Харківській області свої заперечення на Акт перевірки.

Повідомленням про розгляд заперечення, вихідний №2606/ж12/20-40-07-03-12 від 01.08.2024 податковим органом було вказано що за результатами розгляду заперечень від 15.07.2024, вихідний № 471 до Акту перевірки, висновки, викладені в Акті перевірки, залишені без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Харківській області за результатами документальної планової виїзної перевірки та розгляду заперечень було винесено податкове повідомлення-рішення від 06.08.2024 року №2 форма «Д» яким донараховано податок з доходів іноземних юридичних осіб на суму 58 045 400,00 грн. та штраф 14 511 350,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 08.08.2024 року № 3 форма «ПН», яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 14 304 772,77 грн.; податкове повідомлення-рішення від 08.08.2024 року № 3 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 19 775 719,00 грн. та нараховано штраф 4 943 929,75 грн.; податкове повідомлення-рішення від 08.08.2024 року № 3 форма «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на 21 864 999,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.08.2024 року № 1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113 449,86 грн. та пеню 1 454,31 грн.

Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними СТОВ «Мрія» 23.08.2024 р. було подано до Державної податкової служби України скаргу вих. № 520.

Рішенням про розгляд скарги № 31816/6/99-00-06-01-01-06 від 24.10.2024 року Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 08.08.2024 № 3 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 14 127 972,77 грн., а в іншій частині зазначене рішення - залишено без змін та залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 2 від 06.08.2024 року, № 3 від 08.08.2024 року, №3 від 08.08.2024 року ,№ 1 від 09.08.2024 року.

В подальшому, з урахуванням Рішення про розгляд скарги, ГУ ДПС у Харківській області було надіслано СТОВ «Мрія» податкове повідомлення-рішення від 28.10.2024 року № 3 форма «ПН» яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 176 800,00 грн.

Так, судом встановлено, що згідно з додатком ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік СТОВ «Мрія» до складу доходів віднесено суму дивідендів у розмірі 260 633 322,92 грн з якою не утримано податку при виплаті доходу нерезиденту, оскільки застосовано норму згідно з п.З ст. 10 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року (далі - Конвенція),а також, суму дивідендів у розмірі 126 336 007,81 грн, яку сплачено шляхом реінвестиції у статутний капітал, до складу доходів нерезидентів за 2018 рік не включено.

Головне Управління ДПС у Харківській області зазначає, що такі дії СТОВ «Мрія» призвели до порушення пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, п.7 ст.10 Конвенції, внаслідок чого платником податків безпідставно не утримано та не сплачено податок з доходів нерезидента із джерелом походження з України за 2018 рік у сумі 58 045 400 грн. у зв`язку з чим складено податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 № 2 про збільшення податкових зобов`язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 58 045 400 грн та застосовано штрафні санкцій у розмірі 14 511 350 грн.

Фактичною підставою прийняття вказаного індивідуального акта стали висновки ГУ ДПС у Харківській області про те, що ОСОБА_1 (Нідерланди) здійснює свою діяльність через постійне представництво на території України, оскільки СТОВ «Мрія» є пов`язаною особою із компанією JERSTE B.V. (Нідерланди) зокрема через спільного бенефіціара - ОСОБА_2 , а також фізичних осіб, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які відіграють важливу роль у діяльності Групи Кернел, бенефіціаром яких є ОСОБА_2 , у зв`язку з чим застосування Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року не можливо.

Такі висновки контролюючого органу обґрунтовані тим, що фактично діяльність резидента Королівства Нідерландів ОСОБА_1 у межах України утворювала постійне представництво. Відповідач стверджує, що директором ОСОБА_1 громадянкою України ОСОБА_3 , вирішувались питання, пов`язані з ключовими питаннями фінансово-господарської діяльності підприємства, зокрема приймались рішення щодо виплати дивідендів які були прийняті Загальними зборами учасників СТОВ «Мрія», які відбувались у м. Києві 13.09.2018 року, 20.11.2018 року та 29.11.2018 року та на яких компанія ОСОБА_1 (як учасника) була представлена її директором - громадянкою України ОСОБА_3 , яка діяла на підставі статуту та довіреності від 23.08.2018 року. Отже здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в Україні через постійне місце діяльності (місце управління), через яке у значних обсягах здійснювалась господарська діяльність нерезидента.

Відповідач зазначає, що така діяльність виходила за межі діяльності підготовчого чи допоміжного характеру, оскільки громадянка України ОСОБА_5 фактично розпоряджались активам, банківськими рахунками підприємства та підписувала протоколи загальних зборів, діючи як представники JERSTE B.V. на підставі виданих останнім їм довіреностей. Сукупність зазначених обставин утворює підприємницьку діяльність JERSTE B.V. в Україні, що здійснюється через постійне представництво.

На підтвердження своєї позиції податковий орган посилається інформацію, що отримана вiд компетентних органiв Нiдерландів номер НЕF15456-V вiд 17 березня 2021 року на запит №8892/5/99-00-01-06-01-05 вiд 28.08.2020 року, iнформацiю, що отримана вiд компетентних органiв Уряду Великого Герцогства Люксембург №2020-0786-S4 MG вiд 17.12.2020 року на запит вiд 04.09.2020 року №9417/5/99-00-01 -06-01-05, інформацiї, що отримана вiд компетентних органiв Уряду Великого Герцогства Люксембург Номер: 2020-0786- S8 MG вiд 17.02.2021 року на запит вiд 04.09.2020 року №9417/5/99-00-01-06-01-05, а також дані корпоративного сайту Група Кернел (www.kernel.ua).

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» з цього питання зазначає. що висновки податкового органу стосовно того, що JERSTE B.V. (Нідерланди) здійснює свою діяльність через постійне представництво на території України зроблені лише на припущеннях, не підтверджені належним доказами та спростовуються доказами, які були надані до суду та під час податкової перевірки, зокрема нотаріальна копія довідки від 16.01.2018, яка підтверджує статус податкового резидента JERSTE B.V. (Нідерланди), квитанції щодо здійснення ОСОБА_1 інвестицій від 25.05.2017 року у сумі 7 526 598,30 грн., що відповідає еквіваленту 286 551,61 дол. США та від 26.12.2017 року у сумі 669 686,02 грн., що відповідає еквіваленту 24 233,20 дол. США, статут СТОВ «Мрія», статут JERSTE B.V., нотаріально завірене рішення прийняте без проведення офіційного засідання ради директорів компанії JERSTE B.V. від 23.08.2018 року, нотаріально завірена довіреність від 23.08.2018 року, нотаріально завірена відповідь директора JERSTE S.A.R.L /B.V. Іллі Нєізвєстного від 25.11.2024 року.

Позивач зазначає, що ним були виконані всі необхідні умови передбачені Податковим кодексом України та Конвенцією між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року, які висуваються при застосуванні пільгової ставки податку при виплаті доходу із джерелом походження в Україні нерезиденту, а саме отримано належним чином посвідчену довідку про резиденство Королівства Нідерландів учасника товариства, підтверджено обставина володіння таким учасником більше ніж 50 відсотків капіталу товариства та підтверджено здійснення таким учасником інвестиції в розмірі, який перевищує 300 000 доларів США.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, якою визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України)

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПКУ України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Особливості оподаткування нерезидентів визначені пунктом 141.4. статті 141 Податкового кодексу України, що діяв на час прийняття рішення про виплату доходу із джерелом походження в Україні нерезиденту.

Згідно пп. б п. 141.4.1. ст. 141 ПКУ, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є дивіденди, які сплачуються резидентом.

Відповідно до п. 141.4.2. ст. 141 ПКУ, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до п. 103.2 ст. 103 Податкового кодексу України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Згідно з п.103.4 ст.103 Податкового кодексу України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5, 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (абоїї нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

При цьому приписами ст. 3 Податкового кодексу України встановлюється, що податкове законодавство України окрім Податкового кодексу України складається зокрема з чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування.

Таким міжнародним договором є Конвенція, дія якої, зокрема, поширюється в Україні на виплату дивідендів нерезиденту України. В даному випадку дивіденди виплачувались резиденту - Нідерландів, отже до цих відносин застосовується Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно від 24 жовтня 1995 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції, дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Конвенції, однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач є фактичним власником дивідендів, податок, що стягується, не повинен перевищувати:

а) 5 відсотків валової суми дивідендів, якщо фактичним власником є компанія (інша ніж партнерство), що володіє щонайменше 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди;

b) 15 відсотків валової суми дивідендів у всіх інших випадках.

Однак, згідно з ч. 3 ст.10 Конвенції, незважаючи на положення пунктів 1 і 2 цієї статті, дивіденди, що сплачуються компанією-резидентом Договірної Держави, компанії-резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в другій Договірній Державі за умови, якщо резидентом є компанія (інша ніж партнерство):

і) яка володіє прямо щонайменше 50 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, і передбачається, що інвестицію в розмірі щонайменше 300.000 доларів США або їх еквівалент у національній валюті Договірної Держави було внесено в капітал компанії, що виплачує дивіденди або

іі) чия інвестиція в капіталі компанії, що сплачує дивіденди, гарантована або застрахована Урядом другої Договірної Держави, центральним банком другої Договірної Держави або яким-небудь агентством або органом, включаючи фінансовий інститут, що є власністю або контролюється цим Урядом.

Отже, абз. «і» ч. 3 ст. 10 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року, є спеціальною нормою яке регулює відносини щодо виплати дивідендів, компанією-резидентом України, компанії-резиденту Королівству Нідерландів, за умови, якщо резидентом є компанія яка володіє прямо щонайменше 50 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, і передбачається, що інвестицію в розмірі щонайменше 300.000 доларів США або їх еквівалент у національній валюті Договірної Держави було внесено в капітал компанії.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» є резидентом України зареєстрованим за адресою 63340, Харківська область, Красноградський район, с. Петрівка. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Статутний капітал СТОВ «Мрія» відповідно до установчих документів станом на 0..01.2018 складав 62 327,78 тис. грн., учасниками товариство були ТОВ «Украгробізнес» з часткою у статутному капіталі 0,0087 % та JERSTE B.V. (Нідерланди) з часткою у статутному капіталі 99,9913 %.

JERSTE B.V. є резидентом Королівства Нідерландів, що підтверджується нотаріально засвідченою копією довідки від 16.01.2018 року, згідно якою інспектор податкової адміністрації міста Арнхем, Нідерланди, засвідчує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Єрсте Б.В.» (JERSTE B.V.) фіскальний номер 8180.20.866 протягом 2018 року є резидентом Королівства Нідерландів, згідно статті 4 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Україною та Королівством Нідерландів.

JERSTE B.V. (Нідерланди) протягом минулих періодів (до прийняття рішення про виплату дивідендів) було здійснено інвестицію в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» шляхом перерахування коштів на рахунок, що підтверджуєтеся квитанціями від 25.05.2017 року на суму 7 526 598,30 грн., що відповідає еквіваленту 286 551,61 дол. США та від 26.12.2017 року на суму 669 686,02 грн., що відповідає еквіваленту 24 233,20 дол. США, отже загалом 310 784,81 дол. США.

Отже, Позивач мав право на звільнення від оподаткування доходів із джерелом походження з України при виплаті дивідендів на користь свого учасника JERSTE B.V. (Нідерланди), оскільки така виплата підпадала під всі критерії передбачені абз. «і» ч. 3 ст. 10 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року.

Стосовно питання наявності чи відсутності постійного представництва нерезидента та пов`язані з цим наслідки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п.14.1.122 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України нерезиденти - це:

а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України;

б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні;

в) фізичні особи, які не є резидентами України;

Згідно з п. п. 14.1.193 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014, постійне представництво - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар`єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів, сервер.

З метою оподаткування термін "постійне представництво" включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об`єкт чи пов`язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов`язана з таким майданчиком, об`єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг нерезидентом (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов`язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження: діяти від імені виключно такого нерезидента (проведення переговорів щодо суттєвих умов та/або укладення договорів (контрактів) від імені цього нерезидента), що призводить до виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов`язків; та/або утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу.

Постійним представництвом не є використання будівель або споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер;

Стаття 5 Конвенції між Україною та Королівством Нідерландів про усунення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і майно та попередження податкового ухилення і уникнення від 24.10.1995 року, встановлює поняття постійне представництво для застосування цієї Конвенції.

Згідно з ч. 1-3 ст. 5 Конвенції, для цілей цієї Конвенції термін "постійне представництво" означає постійне місце комерційної діяльності, через яке повністю або частково здійснюється комерційна діяльність підприємства.

Термін "постійне представництво" включає зокрема: а) місце управління; b) відділення; c) контору; d) фабрику; e) майстерню; f) шахту, нафтову або газову свердловину, кар`єр або будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; g) склад або будь-які приміщення, що використовуються як місце продажу. Будівельний майданчик, або монтажний, або складальний об`єкт створює постійне представництво тільки у разі, коли він існує більше 12 місяців.Установка або споруда, що використовується для розвідки природних ресурсів, створює постійне представництво, тільки якщо таке використання триває більше 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Конвенції, незалежно від попередніх положень цієї статті термін "постійне представництво" не розглядається як такий, що включає: а) використання споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або поставки товарів або виробів, що належать підприємству; b) утримання запасу товарів чи виробів, що належать підприємству, виключно з метою зберігання, демонстрації або поставки; c) утримання запасу товарів або виробів, що належать підприємству виключно з метою переробки іншим підприємством;d) утримання постійного місця комерційної діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або збирання інформації для підприємства; e) утримання постійного місця комерційної діяльності виключно з метою здійснення для підприємства будь-якої іншої діяльності, яка має допоміжний або підготовчий характер;f) утримання постійного місця комерційної діяльності виключно з метою будь-якої комбінації видів діяльності, згаданих у підпунктах від а) до e), за умови, що сукупна діяльність постійного місця комерційної діяльності, що є результатом такої комбінації, носить допоміжний або підготовчий характер.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Конвенції, незважаючи на положення пунктів 1 і 2 цієї статті, якщо особа, інша, ніж агент з незалежним статусом, до якого застосовується пункт 6 цієї статті, діє від імені підприємства і має і постійно використовує в Договірній Державі повноваження укладати контракти від імені підприємства, це підприємство буде розглядатись як таке, що має постійне представництво у цій Державі стосовно будь-якої діяльності, яку ця особа здійснює для підприємства, якщо тільки діяльність такої особи не обмежена тією, яка згадана в пункті 4 цієї статті, яка, якщо і здійснюється через постійне місце комерційної діяльності, не робить з цього постійного місця діяльності постійного представництва відповідно до положень цього пункту.

Відповідно до п. 1 ст. 7 Конвенції, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі через розташоване там постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність таким чином, то прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується цього постійного представництва.

Отже, для визнання представництва нерезидента таким, що має статус постійного представництва, необхідною умовою є здійснення ним комерційної діяльності.

За своєю сутністю цей термін є еквівалентним терміну "господарська діяльність", який використовується в Податковому кодексі України, а також в значній кількості інших міжнародних договорів.

Таким чином, з`ясування характеру господарської діяльності нерезидента має значення з огляду на визначення постійного представництва.

Терміну "господарська діяльність" дано визначення в підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України як діяльності особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відтак господарська діяльність характеризується, насамперед, спрямованістю на отримання доходу, а також певними організаційними зусиллями, які вчиняються у здійсненні відповідної діяльності (зокрема організаційними, фінансовими, людськими тощо).

Головне Управління ДПС у Харківській області зазначає, що ОСОБА_1 (Нідерланди) має в Україні постійне місце діяльності (місце управління), через яке у значних обсягах здійснює діяльність на території України у розумінні п. 1 та 5 ст. 5 Конвенції.

В акті перевірки, заявах по суті спору та пояснення контролюючий орган зазначає, що єдиним акціонером ОСОБА_1 (Нідерланди) є Kernel Holding S.A., в якому ОСОБА_6 є членом виконавчого органу у зв`язку з чим обґрунтовує постійне місце управління.

Відповідач вказує, що укладення значних правочинів, які вплинули на отримання ОСОБА_1 доходів від українських підприємств, здійснювались посадовими особами СТОВ «Мрія» та директором JERSTE B.V. громадянкою України ОСОБА_3 , яка діяла на підставі статуту та довіреності від 23.08.2018, а саме: протоколи загальних зборів СТОВ "МРІЯ" 13.09.2018, 20.11.2018, 29.11.2018.

Згідно з рішенням Загальних зборів учасників Позивача, оформленого Протоколом б/н від 13 вересня 2018 року, виплаті підлягав нерозподілений чистий прибуток за результатами фінансово-господарської діяльності Позивача за 2011, 2013, 2015, 2016 та 2017 роки у загальному розмірі 260 656 000,00, а також нерозподілений чистий прибуток за результатами фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» за 2015 рік у загальному розмірі 126 347 000,00 грн.

Рішенням Загальних зборів учасників Позивача, оформленого Протоколом б/н від 20 листопада 2018 року, було здійснено розподіл чистого прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» за 2015 рік у загальному розмірі 126 347 000,00 грн. та збільшення розміру статутного капіталу Товариства шляхом залучення додаткових вкладів.

Рішенням Загальних зборів учасників Позивача, оформленого Протоколом б/н від 29 листопада 2018 року, було затверджено результат внесення додаткових вкладів учасниками Товариства, розмір часток учасників Товариства та їх номінальної вартості з урахуванням фактично внесених ними додаткових вкладів, збільшений розмір статутного капіталу Товариства та внесення змін до статуту Товариства.

Дані рішення Загальних зборів учасників Позивача з боку JERSTE B.V. (Нідерланди) були підписані в особі директора А ОСОБА_3 , яка діяла на підставі статуту та довіреності від 23.08.2018 року.

Відповідачем не було зазначено у акті перевірки та не надано до суду належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 є членом виконавчого органу Kernel Holding S.A., з якого часу така особа займає відповідну посаду чи має така особа повноваження укладати контракти від імені підприємства та іншу інформацію яка б свідчила про здійснення такою особою дій, які у сукупності мали би ознаки постійного представництва у вигляді місця управління як того вимагає частина 1 та 5 стаття 5 Конвенції.

Посилання податкового органу на те, що прийняття рішень на Загальних зборів учасників Позивача щодо виплати нерозподіленого чистого прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності та збільшення розміру статутного капіталу є значними правочинами, які вплинули на отримання ОСОБА_1 доходів від українських підприємств не беруться до уваги з огляду на те, що такі діє не можуть вважатись комерційною/господарською діяльністю.

Участь представника компанії JERSTE B.V. (Нідерланди) у загальних зборах не містить ознак господарської діяльності, адже є реалізацією компанією ОСОБА_1 прав учасника СТОВ «Мрія», а необхідність участі у загальних зборах позивача з питання розподілу прибутку визначена процедурою, передбаченою статутом позивача, та їх результатом не було отримання компанією JERSTE B.V. (Нідерланди) прибутку від господарської діяльності, так само й в частині погодження збільшення статутного капіталу в контексті вимог діючого законодавства.

Прийняття рішення щодо виплати дивідендів є дією органу управління юридичної особи (наприклад, загальних зборів акціонерів чи учасників товариства) і не є правочином у класичному розумінні, оскільки не передбачає двостороннього чи багатостороннього волевиявлення, спрямованого на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Це односторонній акт управління, який має внутрішньо корпоративний характер.

Зазначене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 04.07.2024 року у справі №160/11095/23, від 15.07.2024 року у справі №160/10363/23, від 29.10.2024 року у справі №320/44934/23 та від 20.03.2025 року у справі №280/4264/21

Крім того, прийняття рішень JERSTE B.V. (Нідерланди) на Загальних Зборах СТОВ «Мрія» які були оформленні протоколами від13.09.2018 року, 20.11.2018 року та 29.11.2018 року здійснювались не одноособово директором А Усачовою Анастасією Іванівною.

Згідно з пунктом 1 статтям 10 статуту JERSTE B.V. (Нідерланди) в редакції від 30.12.2016 року значиться, що управління Компанією доручено Правлінню, яке складається з одного або більше Виконавчих директорів А та одного або більше Виконавчих директорів В; за умови, що принаймні половина Правління є Виконавчим директорами Б. Виконавчі директори Б повинні бути податковими резидентами Нідерландів.

Відповідно до п. 1 ст. 11 статуту JERSTE B.V. (Нідерланди) в редакції від 30.12.2016 року, якщо виконавчих директорів більше одного, вони приймають рішення абсолютною більшістю голосів. Кожен виконавчий директор може віддати один голос. У разі рівного розподілу голосів рішення з цього питання приймають Загальні збори.

У період з 20.10.2015 року по 30.12.2018 рік Виконавчим директором А компанії JERSTE B.V. (Нідерланди) була Анастасія Усачова, уповноважена діяти від імені компанії лише спільно з іншим Виконавчим директором В компанії JERSTE B.V. (Нідерланди) була компанія Інтертраст (Нідерланди) Б.В. (Intertrust (Netherlands) B.V.), юридична особа, зареєстрована в торговому реєстрі Торгово-промислової палати Нідерландів за реєстраційним номером 33144202, уповноважена діяти від імені компанії спільно з іншим директором, що підтверджується витягами з бізнес реєстру Торгової палати Нідерландів від 13.06.2017 року та 04.01.2019 року.

Отже, Виконавчі директори JERSTE B.V. (Нідерланди) у період з 20.10.2015 року по 30.12.2018 року, який охоплює період, коли на загальних зборах учасників Позивача приймалися рішення про розподіл чистого прибутку і виплату дивідендів, збільшення статутного капіталу Позивача за рахунок реінвестиції у статутний капітал нарахованих учасникам Позивача дивідендів, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу тощо, оформлені протоколами загальних зборів учасників Позивача від 13.09.2018 року, 20.11.2018 року та 29.11.2018 року, могли діяти від імені JERSTE B.V. (Нідерланди) виключно спільно.

Як вже зазначалось рішення Загальних зборів учасників Позивача від 13.09.2018 року, 20.11.2018 року та 29.11.2018 року з боку JERSTE B.V. (Нідерланди) були підписані в особі директора А ОСОБА_3 , яка діяла на підставі статуту та довіреності від 23.08.2018 року

Довіреність від 23.08.2018 року була визначала чіткий перелік повноважень ОСОБА_3 які також обмежувались рішенням Ради директорів JERSTE B.V. (Нідерланди), прийнятого від 23.08.2018 року.

Зокрема, в довіреності було зазначено, що компанія JERSTE B.V. (Нідерланди) в особі виконавчих директорів пані Анастасії Усачової та компанії Intertrust (Netherlands) B.V. цим документом уповноважують та довіряють своєму виконавчому директору пані Усачовій Анастасії представляти Компанію, в якості учасника, на загальних зборах афілійованих юридичних осіб Компанії, бути присутньою, виступати та голосувати на таких зборах особисто, які проводитимуться в Україні, як це визначено далі в рішенні, прийнятому без проведення формального засідання ради директорів Компанії (Додаток І) від 23 серпня 2018 року.

Ця довіреність регулюється законами Нідерландів і видається за умови, що Повірений буде інформувати раду директорів Компанії щодо всіх своїх дій та вчинених актів, підписаних документів, транзакцій тощо, а також надаватиме відповідну інформацію про вчинені ним дії за цією довіреністю.

Згідно з рішенням прийнятому без проведення формального засідання ради директорів JERSTE B.V. (Нідерланди) від 23 серпня 2018 року повноваження представника за довіреністю були чітко визначені та могли бути реалізованими за умови, якщо повірений буде вчасно інформувати співдиректора Компанії, Intertrust (Netherlands) B.V., щонайпізніше перед початком Загальних зборів і/або прийняттям офіційного рішення поза Загальними зборами за всіма питаннями, що розглядаються; основні документи та відповідна інформація щодо Загальних зборів будуть надаватись вчасно і будь-які та всі пропозиції Загальних зборів, що приводять до операцій або суміжних операцій, які перевищують суму в 100 000,00 євро, повинні отримати попереднє підтвердження обох директорів Компанії.

Отже, рішення про розподіл чистого прибутку і виплату дивідендів, збільшення статутного капіталу Позивача за рахунок реінвестиції у статутний капітал нарахованих учасникам Позивача дивідендів, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу оформлені протоколами загальних зборів учасників Позивача від 13.09.2018 року, 20.11.2018 року та 29.11.2018 року, не приймалися ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 (Нідерланди) одноосібно і на власний розсуд.

На загальних зборах учасників Позивача, ОСОБА_3 виконувала виключно технічну функцію представника учасника Позивача, якими є фізична присутність на загальних зборах, розгляд і голосування з питань порядку денного, підписання протоколів загальних зборів учасників Позивача від імені JERSTE B.V. (Нідерланди) за попереднім погодженням з іншим Виконавчим директором JERSTE B.V. (Нідерланди) як того вимагала Довіреність від 23.08.2018 року та рішення Ради директорів JERSTE B.V. (Нідерланди) від 23.08.2018 року.

Головне Управління ДПС у Харківській області ні в акті перевірки ні в будь-яких інших процесуальних документах не наводить будь-яких інших правочинів або фактів здійснення комерційної діяльності компанією JERSTE B.V. (Нідерланди) на території України які б могли підпадати під визначення постійного представництва у розумінні п. 1 та 5 ст. 5 Конвенції.

Таким чином, за наслідками з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 № 2 про збільшення податкових зобов`язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 58 045 400 грн. та застосовано штрафні санкцій у розмірі 14 511 350 грн. є протиправним у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Судом також встановлено, що за висновками Акту перевірки, СТОВ «Мрія» придбавало насіння без наявності сертифікатів, що засвідчують його сортові та посівні якості, та у бухгалтерському обліку були зроблені записи аналітичного та синтетичного обліку, які свідчать нібито про факт посіву товару насіння, який не має дозвільних документів (сертифікатів) на посів.

У ході проведення перевірки СТОВ «Мрія» було надано на запити податкового органу первинні документи щодо придбання насіння, в яких перевіряючими було встановлено порушення чинного законодавства, а саме у видаткових накладних відсутня інформація щодо дати, номера сертифікату, партії товару; термін дії наданих сертифікатів не відповідає періоду реалізації товару (насіння), а також встановлені порушення Закону України "Про насіння і садивний матеріал", про що зазначено у додатку до акта № 5.1.

ГУ ДПС у Харківській області в результаті виявлених дефектів первинних документів було зроблено висновок, що товар (насіння), який було придбано у суб`єктів господарської діяльності не міг бути використаний у власних господарських потребах, але платником податку було відображено у бухгалтерському обліку списання такого насіння на суму 48 630 903 грн., крім того було задекларовано суму ПДВ у розмірі 8 268 488 грн., однак оскільки посів вказаного насіння не був можливим у зв`язку з відсутністю сертифікатів, СТОВ «Мрія» було порушено вимоги п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена податкові зобов`язання з ПДВ на суму 8 268 488 грн.

Однак, Головне управління ДПС у Харківській області не було надано СТОВ «Мрія» разом з Актом перевірки № 30289/20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 року Додаток 5.1, а також не надано такий документ до суду, у зв`язку з чим суд не може встановити щодо яких видаткових накладних у Відповідача виникли зауваження з приводу дефектів у первинних документах.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (далі - Порядок) визначенні основні вимоги до оформлення документальних перевірок.

Приписами пункту 5 розділу 2 Порядку встановлено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 5 розділу 2 Порядку).

При цьому згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу 3 Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що складений за результатами перевірки діяльності Позивача акт № 30289/20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 року, який складений контролюючим органом не містить детальних посилань на первинні документи чи будь-які інші документи, а саме не наведені регістри бухгалтерського обліку, кореспонденція рахунків операцій та інші документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, та доказів, що підтверджують наявність факту порушення.

Відповідно до положень 1.5 - 1.7, 2.3.2.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 березня 2013 року №395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за №607/23139, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.11.2021 року у справі № 420/1878/19, від 14.08.2024 року по справі №560/12984/23

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначають, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у паперовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Суд зазначає, що в порушення Порядку оформлення результатів документальної перевірки Відповідачем не вказано первинні документи бухгалтерського обліку та інші документи, що підтверджують факт порушень, які викладені в Акті.

Щодо посилань Відповідача на ненадання позивачем під час перевірки сертифікатів на товар, через що таке насіння не могло бути використано у господарській діяльності СТОВ «Мрія», то суд вважає їх безпідставними, оскілки Позивачем до перевірки та до суду були надані документи щодо придбання товару, а саме видаткові накладні, податкові накладні, сертифікати якості, свідоцтво про результати випробовування насіння, договори купівлі-продажу, договори поставки, товаротранспортні накладні, акти приймання-передачі, а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка свідчить, що у СТОВ «Мрія» є достатня кількість земельних ділянок сільськогосподарського призначення для здійснення посіву відповідного насіння, що підтверджується відповідними витягами, оборотно-сальдові відомості по субрахунках 104 "Машини та обладнання" та 105 "Транспортні засоби" щодо наявності спеціальної техніки та транспортних засобів для здійснення відповідних посівних компаній та звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду форми №29-сг за відповідні періоди, які у своїй сукупності підтверджують здійснення відповідних посівів насіння.

Крім того, суд звертає увагу, що сертифікати якості, декларації про відповідність товару тощо не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які фіксують факти здійснення господарських операцій, а тому є хибними доводи відповідача про те, що якщо у позивача відсутні документи, які б підтверджували якість та безпечність товару, це свідчить про не використання такого товару у господарській діяльності. Сертифікати якості за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт використання товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.

Функції та права контролюючих органів визначені статтями 19-1 та 20 ПК України, в яких не передбачено здійснення перевірок суб`єктів господарювання на предмет наявності (відсутності) документів, що характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектувальних виробів, що використовуються для виробництва такої продукції.

Аналогічні висновки щодо відсутності сертифікатів якості викладені у постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі 806/7669/13а, від 11.10.2021 у справі № П/811/1171/17.

Відсутність аналізу первинних документів та посилання на них в акті перевірки призвело до необґрунтованості висновків Відповідача щодо необґрунтованого списання товару в наслідок не використання такого насіння у господарській діяльності, а тому оскаржувані податкові-повідомлення рішення в цій частині є протиправними у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Також, суд зазначає, що у ході перевірки СТОВ «Мрія» відповідачем встановлено, що під час списання запасних частин та матеріалів по ремонту основних засобів, акти списання ТМЦ не містять конкретизації виконаних робіт, відсутній фактичний зміст господарської операції, а саме не зазначено обсяг робіт, не надано первинних документів, які підтверджують необхідність поліпшення основних засобів(модернізації, модифікації, ремонту), будь-які первинні документи відомості дефектів(дефектний акт, дефектна відомість тощо), яким чином, в якому приміщенні та ким були здійснені ремонтні роботи ОЗ, також не надано документів щодо транспортування.

Зокрема, Відповідачем зазначено, що на запит під час перевірки щодо надання дефектних актів, Позивачем надано відповідь, якою повідомлено про відсутність дефектних актів та надано первинні документи на придбання ТМЦ(матеріалів, запчастин), актів списання, та карток субрахунку 207 "Запасні частини" в електронному вигляді.

ГУ ДПС у Харківській області зазначає, що надані для перевірки акти не містять зазначеної аналітичної інформації, ненадання Позивачем підтверджуючих первинних документів (дефектний акт, дефектна відомість та висновки) окремо на кожен об`єкт, що підлягає обробці, не дає можливим встановити факту та необхідність виконання даних робіт у фінансово-господарській діяльності.

Таким чином, перевіркою встановлено, що придбаний товар (матеріали, запчастини) було використано в операціях, що не є господарською діяльністю СТОВ «Мрія» та відповідно Позивач повинен був нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 20 341 051 грн.

В акті перевірки № 30289/20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 року зазначено, що детальну інформацію щодо товару (матеріали запчастини) які було використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, зазначено у Додатках до акту №5.2-18, 5.2-19, 5.2-20, 5.2-21, 5.2-22, 5.2-23.

Однак, Головне управління ДПС у Харківській області не було надано СТОВ «Мрія» разом з Актом перевірки № 30289/20-40-07-03/30378024 від 27.06.2024 року Додатки №5.2-18, 5.2-19, 5.2-20, 5.2-21, 5.2-22, 5.2-23, а також не надано такі документи до суду, у зв`язку з чим суд не може встановити щодо використання яких ТМЦ у Відповідача виникли зауваження з приводу використання у господарській діяльності.

Як вже було зазначено судом такі дії податкового органу свідчать про порушення Порядку оформлення результатів документальної перевірки Відповідачем, оскільки не вказано первинні документи бухгалтерського обліку та інші документи, що підтверджують факт порушень, які викладені в Акті перевірки, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити недоліки первинних документів на які посилається Відповідач.

Стосовно посилань Відповідача на відсутність дефектних актів у СТОВ «Мрія» під час списання ТМЦ на ремонт основних засобів, то суд вважає їх безпідставними, оскілки Позивачем до перевірки та до суду були надані первинні документи щодо придбання та списання запасних частин, а саме видаткові накладні, затратні відомості на ремонт та обслуговування техніки, акти на списання запасних частин, податкові накладні, накази про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку,наказ про порядок ведення обліку запасних частин, оборотно сальдові відомості які у своїй сукупності свідчать про використання запасних частин у господарській діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Перелік обов`язкових реквізитів, наведений у законі, є вичерпним та не може тлумачитись розширено. Таким чином, закон не вимагає зазначати в первинному бухгалтерському документі будь-яку «аналітичну інформацію», про відсутність якої зазначав Відповідач у акті перевірки, лише чіткі відомості, визначені законом.

Переліку первинних бухгалтерських документів законодавство не містить. Відповідно до частин 2, 5 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку т.і.

На підприємстві Позивача було видано Наказ №1-ОП від 02.01.2017 року про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку, який не передбачає оформлення дефектного акту при виникненні потреби в ремонті основних засобів. У подальшому у 2020 та 2023 роках СТОВ «Мрія» були винесені відповідні накази про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку, однак положень щодо оформлення дефектних актів ці документи також не містили.

Також, СТОВ «Мрія» було видано Наказ №35-ОД від 01.02.2017 року про порядок ведення обліку запасних частин, яким визначено, що розрахунок в потребі запасних частин на рік окремо по кожному основному засобу (надалі ОЗ), формується на основі: виробітку мотогодин, напрацьованих ОЗ, регламентних робіт по експлуатації техніки, перевірки технічного та зовнішнього стану ОЗ. Даний розрахунок оформлювати затратною відомістю на ремонт та обслуговування техніки.

Отже, накази підприємства не передбачають складання актів огляду основних засобів, висновків фахівців щодо встановлення фактів необхідності здійснення поліпшення основних засобів (модернізації, модифікації) та усунення дефектів (дефектний акт, дефектна відомість тощо).

Такі документи не є первинними бухгалтерськими документами у сенсі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не відображають зміст господарської операції, вони лише фіксують технічний стан речей. Жодний нормативний акт не передбачає обов`язкове складання таких документів та не відносить їх до первинних документів, які є підставою для відображення витрат у бухгалтерському обліку.

Податковий кодекс не містить приписів щодо складання та надання документів, які підтверджують доцільність здійснення господарських операцій, оскільки господарська діяльність здійснюється платником податків на власний ризик. Натомість п.44.1. ст.44 Податкового кодексу України встановлює для платників податків обов`язок вести облік доходів, витрат на підставі лише тих первинних документів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Перевірки господарської діяльності здійснюються контролюючим органом саме на підставі первинних бухгалтерських документів. Такими документами є насамперед акти на списання запасних частин,затратні відомості на ремонт та обслуговування техніки, які відображають господарські операції та є підставою для відображення списання ТМЦ на ремонт основних засобів у бухгалтерському обліку.

Наявність об`єктів, що ремонтувались, у власності та користуванні Позивача підтверджується оборотно-сальдовими відомостями, договорами оренди сільськогосподарської техніки. Факти виконання ремонтних робіт задокументовані Позивачем відповідно до встановлених ним правил документообігу актами на списання запасних частин, затратні відомості на ремонт та обслуговування техніки, що складались матеріально-відповідальними особами на кожен рік до відповідного основного засобу який потребував такого ремонту.

Відсутність аналізу первинних документів та посилання на них в акті перевірки призвело до необґрунтованості висновків Відповідача щодо списання ТМЦ на ремонт ОЗ було використано в операціях, що не є господарською діяльністю Позивача.

З таких обставин мотиви якими відповідач у своєму відзиві та акті перевірки обґрунтовував правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.08.2024 №3 та N3, від 28.10.2024 N3 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому зазначені податкові-повідомлення рішення є протиправними у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) утриманого податку на доходи фізичних осіб відповідачем встановлені порушення п.п. 162.1 ст. 162, ст. 163, пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, ст. 171, п.п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України при виплаті заробітної плати та плати за оренду земельних часток (паїв) у фізичних осіб, а саме - несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 453799,45 грн., в т. ч. за квітень 2023 року в сумі 163352,76 грн., травень 2023 року в сумі 10258,59 грн., червень 2023 року 32174,99 грн., липень 2023 року в сумі 9903,45 грн., серпень 2023 року в сумі 117572,77 грн., жовтень 2023 року в сумі 8555,93 грн., листопад 2023 року сумі 108978,17 грн., грудень 2023 року в сумі 3002,79 гривень.

Розрахунок даного порушення викладено в додатку 7 до Акту перевірки, однак судом встановлено порушення вимоги Податкового кодексу України, при визначенні та складанні несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ.

Відповідно до пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168 ПКУ, податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Згідно з пп. 168.1.4 п.168.1 ст. 168 ПКУ, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (пп. 168.1.4 п.168.1 ст.168 ПКУ).

Разом з тим, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПКУ визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Крім того, згідно з п. 57.1 ст. 57 ПКУ податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені ПКУ.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

В додатку 7 до Акту перевірки є колонка, (гр.5/суму нарахованого до виплати доходу*100%). Згідно цього розрахункового проценту розраховується, сума ПДФО від загального нарахування за місяць в ті дні коли були перерахування податку, однак даний підхід розрахунку не відповідає приписами Податкового кодексу України.

Затримки по виплаті заробітної плати у Позивача відсутні, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями рахунків 685, 66, 31, 30, банківські документи, картки рахунку по банківським рахункам та касі, відомості нарахування заробітної плати. Граничні строки виплати зарплати в Позивача встановлені - нe пізніше 22 числа за першу половину поточного місяця та не пізніше 7 чиcла наступного місяця,за другу половину, крім того в Позивача виплачують відпускні, лікарняні,розрахункові, відповідно в день виплати сплачуються податки. Нарахування в бухгалтерському обліку заробітної плати проходить кінцем місяця.

Відповідно п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПКУ визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то ПДФО, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПКУ для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.

Отже, судом з даних бухгалтерського обліку та даних по банківським рахункам та касі не встановлено порушень несвоєчасного перерахунку податку на доходи фізичних осіб при виплаті суми доходів у вигляді заробітної плати та плати за оренду земельних часток (паїв), а тому оскаржуване податкове-повідомлення рішення від 09.08.2024 року № 1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113 449,86 грн. та пеню 1 454,31 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Разом із тим, суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки Акту документальної планової перевірки, а також висновки податкового органу за наслідком розгляду заперечень на акт перевірки не знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відсутністю належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (Красноградський район, Харківська область, с. Петрівка 63340, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46 ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46 ) відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (Красноградський район, Харківська область, с. Петрівка 63340, ):

- від 06.08.2024 року № 2 форма «Д», яким донараховано податок з доходів іноземних юридичних осіб на суму 58 045 400,00 грн. (п`ятдесят вісім мільйонів сорок п`ять тисяч чотириста гривень) та штраф 14 511 350,00 грн. (чотирнадцять мільйонів п`ятсот одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень);

- від 28.10.2024 року № 3 форма «ПН», яким нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 176 800,00 грн.(сто сімдесят шість тисяч вісімсот гривень);

- від 08.08.2024 року № 3 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 19 775 719,00 грн.(дев`ятнадцять мільйонів сімсот сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень) та нараховано штраф 4 943 929,75 грн.(чотири мільйони дев`ятсот сорок три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень сімдесять п`ять копійок);

- від 08.08.2024 року № 3 форма «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на 21 864 999,00 грн.(двадцять один мільйон вісімсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень);

- від 09.08.2024 року № 1 форма «Д», яким донараховано штраф за порушення термінів сплати ПДФО в сумі 113 449,86 грн.(сто тринадцять тисяч чотириста сорок дев`ять гривень вісімдесят шість копійок) та пеню 1 454,31 грн(одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири гривні тридцять одна копійка) .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2025 року.

Суддя Заічко О.В.