Справа № 480/289/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року Справа № 480/289/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,

представника відповідача - Цюпки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 480/289/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу при звільненні із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24 залишено без змін.

11.10.2024 Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі.

17.02.2025 представник відповідача звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа по справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню.

Вказану заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2023 № 221 (з урахуванням змін внесених згідно наказу від 31.10.2023 № 313) календарна вислуга років позивача на момент звільнення складає: 03 роки 09 місяців 11 днів. Вислуга: 06 років 03 місяці 05 днів, що зазначена у грошовому атестаті позивача від 04.11.2023 № 6287 (а.с.15) є загальною вислугою років, що обчислена шляхом додавання календарної (03 роки 09 місяців 11 днів) та пільгової (02 роки 05 місяців 24 дні) вислуги років.

При цьому, як зазначає представник відповідача вислуга років військовослужбовця не підтверджується грошовим атестатом. Документом, що підтверджує вислугу років являється військовий квиток. З військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 вбачається, що до зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 , - 21.10.2019, ОСОБА_3 військової служби не проходив. Відтак на момент звільнення з військової служби його вислуга років у календарному обчисленні склала 03 роки 09 місяців 11 днів (з 21.10.2019 по 02.08.2023). У зв`язку із внесенням 31.10.2023 змін до наказу про звільнення позивача, фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було здійснено нарахування позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з вимогами ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у сумі 33180,59 грн (22457,25 грн. (грошове забезпечення на дату звільнення) х 3 (роки) х 50%) та 09.11.2023 проведено її виплату, що підтверджується відомістю про зарахування коштів грошового забезпечення на рахунок ОСОБА_4 . Таким чином представник відповідача вважає, що обов`язок боржника (військової частини НОМЕР_1 ) з виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутній повністю у зв`язку з її добровільною виплатою військовою частиною НОМЕР_1 , - 09.11.2023 (навіть до моменту звернення позивача до суду з позовом у даній справі), а відтак виконавчий лист виданий 11.10.2024 про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 не підлягає виконанню.

Щодо підстав не повідомлення про вище вказані обставини судів двох інстанцій під час розгляду справи, представник відповідача зазначив, що про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не було повідомлено суд першої інстанції у зв`язку з перебуванням особового складу військової частини НОМЕР_1 в зоні проведення бойових дій поза межами пункту постійної дислокації та не надходженням до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 в системі «Електронний суд» позовної заяви з доданими до неї документами. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, вважав довідку про грошове забезпечення позивача, не належним доказом виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

У судовому засіданні представник відповідача, з вищевикладених мотивів, просив задовольнити вказану заяву.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної заяви, у судове засідання не з`явився, жодних заяв на адресу суду не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КАС України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Розглянувши подану суду заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №480/289/24, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24 - залишено без змін.

Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2024.

11.10.2024 Сумський окружним адміністративним судом за заявою позивача видано виконавчий лист.

Як стверджує представник відповідача у заяві про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, обов`язок боржника (військової частини НОМЕР_1 ) з виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутній повністю у зв`язку з її добровільною виплатою Військовою частиною НОМЕР_1 - 09.11.2023, а відтак, як вважає відповідач виконавчий лист виданий 11.10.2024 про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 не підлягає виконанню.

В той же час, 30.01.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні ВП № 77024911 з примусового виконання виконавчого листа № 480/289/24, виданого 11.10.2024, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

На думку заявника, факт виконання ним рішення суду є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі № 480/289/24, суд зазначає таке.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Згідно частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015, дійшов висновку, що наведені в ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Як зазначалось судом вище, заявник просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Суд зазначає, що на час розгляду цієї заяви судове провадження перейшло у свою завершальну стадію - виконавче провадження, а тому суд розглядаючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, позбавлений можливості давати аналіз виконанню рішення суду у виконавчому провадженні ВП №77024911, оскільки це питання не є предметом спору при розгляді заяви відповідача.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження", розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець закінчує виконавче провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отже, відповідач не позбавлений права звернутися до державного виконавця із відповідною заявою про закінчення виконавчого провадження та додати відповідні докази.

Крім цього, за умови коли рішення суду (як стверджує боржник) виконане, немає жодних ні фактичних, ні юридичних підстав визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа по справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.04.2025.

Суддя С.М. Глазько