Справа № 750/3298/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3298/25
Провадження № 2-а/750/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретаря Веремій А.С.,

за участю представника позивача Слєпченко С.А., представника відповідача Піддубко Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), у якому просить скасувати постанову № 102 від 28.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 28.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно позивача було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 102 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову від проходження військово-лікарської комісії та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. Вважає постанову незаконною. Позивач зазначає, що його було затримано на вулиці та в супроводі представників поліції і ТЦК та СП доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де одразу ж почали погрожувати тим, що притягнуть до відповідальності за не уточнення даних, не проходження ВЛК, порушення правил військового обліку і т.д. В агресивній формі вимагали пройти ВЛК 24.01.2025 близько 10 години вечора (як вказано у постанові о 21 год. 40 хв.), при цьому він не мав при собі будь-яких медичних документів, лише паспорт та військово-обліковий документ. Зважаючи на це, позивач і відмовився проходити ВЛК вночі 24.01.2025 без медичних документів, а був згоден пройти його на наступний день, але з медичними документами. Однак, ці заяви представники ТЦК та СП проігнорували, повідомили, в грубій формі, що позивача буде притягнуто до відповідальності.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 12.03.2025 згідно з ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою позивача йому поновлено строк на звернення до суду з позовом, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідачем 01.04.2025 через систему «Електронний суд» надано відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог відповідач заперечує, звертає увагу суду, що у зв`язку з перебуванням позивача у розшуку за неявку по повістці, Національна поліція затримала позивача 24.01.2025 та доставила його до обласного ТЦК та СП, де йому виписано направлення на ВЛК та запропоновано пройти ВЛК, від чого позивач відмовився. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується направлення на ВЛК від 24.01.2025 № 1184, копією журналу реєстрації направлень на ВЛК, протоколом від 24.01.2025 № 102, повісткою від 24.01.2025 № 01/0257.

Відповідач також стверджує, що відсутність медичних документів або їх не врахування під час ВЛК - це підстава для оскарження результатів ВЛК, а не підстава для відмови від ВЛК та свідомого порушення законодавства про мобілізацію. Крім того, позивач досі не пройшов ВЛК, хоча з дати протоколу та повістки пройшло достатньо часу. Це спростовує аргументи позову про його намір лише відтермінувати ВЛК, а не повної відмови від неї. Під час перебування позивача в приміщенні ТЦК та СП, йому виписана та вручена повістка про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак позивач так і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому твердження позивача про намір пройти ВЛК, але пізніше та з медичними документами суперечать діям позивача по ухиленню від ВЛК та від явки до відповідача.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідно до пункту 29 Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 у повістці зазначаються, серед іншого мета виклику. Відповідно до п. 40 Порядку під час вручення повістки здійснюється фото - і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото - та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським. Відповідно до п. 41 постанови належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Разом з тим, відповідачем, не було надано доказів видачі повістки позивачу (наявна розписка, без підпису особи та відеозапису про вручення, а також відрізняється адреса проживання від фактичної: АДРЕСА_1 , а в повістці вказано АДРЕСА_2 , в той же час у, нібито Журналі реєстрації направлень на ВЛК вказано буд. 44/21).

Наданий відповідачем Журнал реєстрації направлень на ВЛК не можна вважати належним доказом, оскільки відповідач надав лише одну сторінку, окремо від титульної сторінки. Більше того, в цьому, нібито журналі вказано, що дата проведення ВЛК 24.01.2025, а в розписці про отримання повістки, позивач, нібито викликався на 09:00 год. на 25.01.2025. Журнал не містить підпису особи про ознайомлення або доказів відмови від підпису (відеозапису). Протокол про адміністративне правопорушення при позивачу не складався, лише повідомлено було, що стосовно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засіданні 21.04.2025 позивач не з`явився, його інтереси представляв адвокат Слєпченко С.А., який підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні змісту позову, також звернув увагу суду, що факт вручення направлення позивачу на проходження ВЛК належними доказами, у тому числі матеріалами - фото відеофіксації не підтверджується. Повістка про явку на ВЛК виписана на 25.01.2025, тоді як протокол про адміністративне правопорушення складено 24.01.2025. Позивачем не дотримано, визначений п.78 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 алгоритм та послідовність вчинення дій, які передують проходженню ВЛК. Також, зазначив, що позивачу було надано для підпису незаповнений протокол. Позивач на даний час збирає медичні документи та готується пройти ВЛК.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення, вказавши, що обов`язок фото - і відеофіксації із застосуванням технічних приладів, відповідно до Порядку від 16 травня 2024 року № 560, покладається на працівників ТЦК та СП або поліції при здійсненні повідомлення про виклик, а не направлення на медичний огляд. Також звернув увагу, що позивач не з`явився за повісткою наступного дня до ТЦК та СП та до цього часу не пройшов ВЛК, хоча мав змогу зібрати необхідні медичні документи, що свідчить про ухилення від її проходження. Твердження щодо підписання чистого бланку протоколу спроствується власноручно написаними у протоколі поясненнями позивача. Направлення на ВЛК зареєстровано в Журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду мобільної групи ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це спільний журнал для ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в Журналі зроблені записи про військовозобов`язаних, які перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оригінал Журналу зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте до нього постійно вносяться нові записи, тому надати його для огляду в суді не має можливості.

Стосовно проходження ВЛК безпосередньо у день отримання направлення без наявності медичних документів, представник відповідача пояснив, що на даний час електронні копії медичних документів розміщуються у відповідній електронній базі, до якої мають доступ члени ВЛК, при необхідності ВЛК практикує направлення осіб, які проходять комісію, на дообстеження. Також в ТЦК та СП існує практика закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у разі проходження особою ВЛК до моменту розгляду справи. Представник відповідача наголосив, що основним завданням діяльності працівників ТЦК є забезпечення додержання законодавства про мобілізацію в частині своєчасного обліку та встановлення придатності військовозобов`язаних до проходження військової служби, а не стягнення штрафів.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

28 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно позивача було винесенго постанову по справі про адміністративне правопорушення № 102 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову від проходження військово-лікарської комісії та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. (а.с. 10 зворот).

За змістом постанови, 24.01.2025 позивач о 21:40 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 (направлення № 1184 від 24.01.2025), чим порушив вимоги абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З копії направлення на ВЛК від 24.01.2025 № 1184 вбачається, що дата проходження ВЛК відсутня (а.с. 38).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 102 від 24.01.2025 зазначено, що 24.01.2025 о 21 год. 40 хв. уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 виписано направлення для проходження ВЛК для визначення придатності позивача до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак в порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач відмовився від її проходження (а.с. 38-39).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомленням про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, власноручні пояснення, а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. У поясненні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вказала, що з протоколом не згоден, від проходження ВЛК не відмовляється, а хочу зробити це належним чином зібравши всі медичні документи. На даний момент такої можливості не має.

З копії Журналу реєстрації направлень на ВЛК видно, що направлення позивача на ВЛК зареєстровано 24.01.2025 (а.с. 40-41). Дата проходження комісії: 24.01.2025. При цьому в останній колонці Журналу зроблено відмітка про відмову позивача розписуватися в Журналі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі Порядок №560), Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення).

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови.

Вищевказаний Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 21 Порядку №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів:

- взяття на військовий облік;

- проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);

- призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Достовірні, належні та достатні відомості про вручення позивачу повістки про його виклик саме для направлення для проходження медичного огляду, прийняття уповноваженою особою рішення та вручення йому направлення для проходження ВЛК, що є обов`язковою передумовою притягнення його до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду, у матеріалах справи відсутні.

В силу положень пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402), військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення №402 на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам військово-лікарської комісії медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

В свою чергу, як зазначив позивач, оскільки, його було затримано на вулиці, він не мав при собі медичних документів, адже не готувався в цей день проходити військово-лікарську комісію. Сторонами не заперечується факт адміністративного затримання позивача та доставлення його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Вказане дозволяє стверджувати, що у діях позивача відсутній умисел на вчинення правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, позаяк, надання медичної документації, яка відсутня в ЕСОЗ, навіть якщо з такої документації не вбачається наявність підстав для виключення особи з військового обліку, є обов`язком як самого військовозобов`язаного який направляється на ВЛК, так і ТЦК та СП, який направляє на огляд до початку такого огляду. Цей обов`язок обумовлений необхідністю детального дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного з метою прийняття повного та обґрунтованого висновку щодо його придатності/непридатності до військової служби.

Твердження позивача про звернення до нього вимоги негайного проходження медичної комісії та нехтування його проханням про відкладення такого проходження на більш пізній час для можливості надати медичні документи, відповідачем не заперечується, а також підтверджується відомостями з журналу реєстрації направлень на ВЛК, де зазначено дату проходження 24.01.2025. Враховуючи вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час його вчинення 21 год 40 хвилин, а також дії працівників ТЦК та СП щодо негайного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача, він був позбавлений реальної можливості зібрати необхідні медичні документи та надати їх у цей день 24.01.2025 членам ВЛК. Натомість відповідач вказує на вину позивача у тому, що необхідні для проходження ВЛК медичні документи він не тримає при собі постійно, що не передбачено нормами чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноваженою особою не було розглянуто та враховано письмові пояснення військовозобов`язаного щодо неможливості проходження ВЛК за відсутності медичної документації.

Суд відхиляє ствердження представника відповідача, що неявка позивача за повісткою на 25.01.2025 є доказом на підтвердження його ухилення від медичного огляду, оскільки копія повістки, хоча й зазначена у відзиві на позов як додаток, але суду не надана. Крім того, цей доказ безпосередньо не стосується правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності, а тому не є належним.

Також суд вважає необгрунтованим твердження позивача щодо підписання чистого бланку протоколу, оскільки воно спростовується власноручно написаними у протоколі поясненнями позивача.

Крім того, згідно з пунктом 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, заявник не перебуває на військовому обліку у відповідача, а перебуває на обліку за зареєстрованим місцем проживання в м. Конотоп Сумської області. Доказів того, що позивач добровільно виявив бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення позивача вимог абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не доведена. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 102 від 28 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 22.04.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО