Справа № 440/13401/24
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13401/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати подання від 21 жовтня 2024 року №144986/20.4.1/33-24, погоджене п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2680/7 від 31 жовтня 2024 року про зупинення діяльності Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області строком на один місяць;

- зобов`язати Міністерство юстиції України, як держателя Єдиного реєстру приватних виконавців України, виключити з Єдиного реєстру приватних виконавців України відомості в розділі "Зупинення діяльності приватного виконавця" щодо Приватного виконавця Райди Олександра Сергійовича посилання на наказ Міністерства юстиції України №2680/7 від 31 жовтня 2024 року про зупинення діяльності ОСОБА_1 та відповідну інформацію.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач, як приватний виконавець вчиняючи дії у межах виконавчого провадження №73327611 не здійснював жодних протиправний дій, ані в порушення статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", ані в порушення статей 13, 61 Закону України "Про виконавче провадження", а діяв виключно в порядок та спосіб, визначені вказаним Законом, Інструкцією з організації примусового виконання рішень та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", дотримуючись загальних засад виконавчого провадження. Права та законні інтереси сторін виконавчого провадження, третіх осіб не порушені жодним чином. З мотивами та обґрунтуваннями Міністерства юстиції України, викладеними у спірному наказі про зупинення діяльності приватного виконавця позивач не погоджується та вважає їх такими, що суперечать законодавству у сфері примусового виконання рішень. Також зауважує, що підставою для проведення перевірки відносно позивача, як приватного виконавця, стала скарга громадянина ОСОБА_2 , який взагалі не був ані стороною, ані учасником виконавчого провадження №73327611.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/13401/24 за позовом Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України визнання протиправним та скасування наказу. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (вул. Більварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053).

26.11.2024 до суду від третьої особи - Державного підприємства "Національні інформаційні системи" надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких зазначено, що ДП "НАІС" є адміністратором Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців. При цьому, повноваження щодо прийняття наказів про зупинення/поновлення діяльності приватного виконавця, а також унесення до Єдиного реєстру інформації про зупинення/поновлення діяльності приватного виконавця належать Міністерству юстиції України. 01.11.2024 ДП "НАІС" отримано наказ Міністерства юстиції України "Про зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С." від 31.10.2024 №2680/7 та припинення 01.11.2024 приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Райді О.С. доступу до Єдиних та Державних реєстрів. Відтак, ДП "НАІС" та Міністерством юстиції України в повній мірі дотримано вимог Закону України "Про органи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Порядку формування і ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

04.12.2024 до суду від відповідача Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, свою позицію мотивував тим, що положення підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та розділу V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, є спеціальними нормами, які регулюють порядок здійснення Міністерством контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану. Вказував, що подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців для погодження. У разі погодження подання про зупинення діяльності приватного виконавця не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців структурний підрозділ Міністерства готує проєкт наказу про зупинення діяльності приватного виконавця на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону. У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів. Вказані вимоги Міністерством у поданні відносно позивача повністю дотримано, що підтверджується змістом самого подання та спростовує твердження останнього про необґрунтованість останнього. Так, згідно із поданням Департаменту державної виконавчої служби від 21.10.2024 № 144986/20.4.1/33-24 за результатами перевірки встановлено, що приватний виконавець під час виконання професійних обов`язків грубо порушив вимоги пункту 2 частини 1 статті 4 Закону, пункту 3 частини 1 статті 2, частини 1 статті 13 щодо вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, частини 2 статті 18, частини 8 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) щодо передачі стягувачу майна боржника, на яке накладено арешт. З огляду на це, Департаментом державної виконавчої служби до Дисциплінарної комісії приватних виконавців надіслано подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, яке погоджене 5 членами цієї комісії, на підставі якого винесено наказ від 31.10.2024 № 2680/7. Таким чином, подання та наказ Міністерства, яким діяльність приватного виконавця зупинена строком на один місяць, прийнятий у межах повноважень та у відповідності до законодавства України, відповідно є правомірним. Також зазначав, що спеціальним законодавством не передбачено необхідність розгляду Міністерством скарг виключно від учасників виконавчих проваджень або взагалі їх наявність, що спростовує твердження позивача про неможливість здійснення контролю за діяльністю останнього за перевіркою скарг осіб, що не є сторонами провадження, в якому вчинено протиправні дії приватним виконавцем. Враховуючи, що винесення виконавцем постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складання акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу не передбачено Законом та іншими нормативно-правовими актами, відповідач наполягав на тому, що при винесенні відповідної постанови та акту приватним виконавцем порушено вимоги частини 1 статті 13 Закону № 1404. Поряд з цим, оскільки на момент вирішення спору оскаржуваний наказ Міністерства юстиції вичерпав свою дію у часі, відповідно позовні вимоги у даній справі є такими, що мають бути залишеними без задоволення.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 12.12.2024, позивач наполягає на тому, що у поданні від 21.10.2024 №144986/20.4/33-24 джерелом отримання інформації зазначається скарга ОСОБА_2 . Походження такої скарги є сумнівним, ОСОБА_2 ніякого відношення до виконавчого провадження №73327611 не мав, не був ані учасником, ані стороною виконавчого провадження. Невідомі скарги, скарги з ознаками підробки є загрозливим та систематичним явищем, оскільки є важелем втручання у діяльність виконавця. Беручи за основу невідомі та незрозумілі джерела інформації, уповноважений орган все одно покладає їх в основу подання, що очевидно не може виправдати легітимність мети втручання. Щодо тверджень відповідача щодо начебто наявності порушень чинного законодавства в діях позивача, то вони не відповідають дійсності, так як всі дії були позивачем вчинені у порядку, спосіб та межах повноважень. Посилання відповідача на статтю 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є неспроможними, оскільки вказана стаття стосується рухомого майна, а в межах виконавчого провадження №73327611 стягувачу в рахунок погашення боргу було передано нерухоме майно. Поряд з цим, законодавство у сфері примусового виконання рішення не ставить можливість передачі або реалізації майна у виконавчому провадженні як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судового рішення в залежність від черговості накладення такого обтяження як арешт майна на підставі відповідних постанов державних/приватних виконавців. Окрім того, позивач не погоджується й з твердженнями відповідача про те, що спірний наказ вичерпав свою дію, а тому не порушує права останнього, оскільки Єдиний реєстр приватних виконавців України містить відомості про зупинення діяльності позивача, як приватного виконавця, що має негативний вплив на ділову репутацію останнього.

У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву, що надійшло до суду 24.12.2024, відповідач наполягає на тому, що передбачене підпунктом 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1403-VIII зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць не є видом дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, а є заходом впливу, що застосовується до приватного виконавця під час дії воєнного стану у разі виявлення ознак грубого порушення вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Проведення перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження не ставиться в залежність від наявності звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. У поданні (погодженому п`ятьма членами Дисциплінарної комісії) зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, пояснення приватного виконавця), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів, як того і вимагає Порядок. Також наявність відомостей про обтяження майна в Реєстрі, виключає можливість розпорядження боржником таким майном та застосування положень частини 8 статті 26 Закону № 1404-VІІІ, що спростовує протилежний довід позивача щодо виявленого порушення в діях приватного виконавця. На противагу твердженням позивача, у відзиві посилання Міністерства на норми Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", яким визначено, що задоволення прав чи вимог кількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом, зазначено для проведення аналогії вчинення дій виконавцями при наявності обтяжень. Положення частини 9 статті 61 Закону № 1404 VІІІ, які зазначені приватним виконавцем у постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу мають застосовуватись лише у разі передачі стягувачу майна, нереалізованого на третьому електронному аукціоні, якого у межах ВП № 73327611 проведено не було.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Приватний виконавець Райда О.С. здійснює діяльність в межах виконавчого округу Полтавської області.

У Мін`юсті на розгляді перебувала скарга ОСОБА_2 від 23.04.2024, у якій зазначалось, що приватний виконавець у виконавчому провадженні №73327611 протиправно виніс постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Департаментом державної виконавчої служби листом від 13.06.2024 №86978/20.4.1/33-24 приватному виконавцю Райді О.С. надіслано запит щодо здійснення виконавчого провадження №73327611, на який останнім листом від 18.06.2024 № 294 надані пояснення та копії матеріалів цього виконавчого провадження.

Перевіркою відомостей Системи та пояснень приватного виконавця встановлено, що 14.11.2023 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №73327611 з примусового виконання виконавчого листа №814/64/21, виданого 12.05.2021 Полтавським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_3 (далі - боржник) на користь ОСОБА_4 (стягувач) суму боргу у розмірі 600 000 гривень (згідно заяви стягувача, сума, що підлягає стягненню становить: 300 000 гривень).

Приватним виконавцем 14.11.2023 у виконавчому провадженні №73327611 винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею (кв.м.): 81,2, житловою площею (кв.м) 47,6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок).

20.11.2023 приватним виконавцем у цьому виконавчому провадженні винесена постанова про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на житловий будинок.

З відомостей Системи встановлено, що 21.11.2023 приватним виконавцем за вхідним №3030 зареєстрована заява боржника про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу житлового будинку.

21.11.2023 приватним виконавцем за вх. №3031 зареєстрована заява стягувача про передачу в рахунок погашення боргу житлового будинку.

Приватним виконавцем 21.11.2023 у виконавчому провадженні №73327611 винесена постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, згідно з якою житловий будинок передано стягувачу в рахунок погашення боргу в розмірі 300 000 гривень. Пунктом 1 резолютивної частини цієї постанови визначено передати стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №814/64/21 від 12.05.2021 житловий будинок.

21.11.2023 приватним виконавцем у цьому виконавчому провадженні складений акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

В зазначених постанові та акті приватного виконавця зазначено, що вони винесені на підставі частини 9 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" №1404.

Того ж дня приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 73327611 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, з відомостей Державного реєстру речових прав не нерухоме майно встановлено наявність таких обтяжень нерухомого майна боржника:

- №44476079, зареєстроване Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на підставі постанови про арешт майна боржника №63739571 від 25.03.2021;

- №48954130, зареєстроване Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови про арешт майна №65862247 від 12.08.2022;

- №51290643, зареєстроване приватним виконавцем Лавріненко Я.В. на підставі рішення щодо обтяження речових прав на нерухоме майно №71078954 від 08.08.2023;

- №51377620, зареєстроване приватним виконавцем Скрипником В.Л. на підставі рішення щодо обтяження речових прав на нерухоме майно №72541204 від 15.08.2023.

З огляду на зазначене вище, Департаментом Державної виконавчої служби Мін`юсту 21.10.2024 підготовлено подання №144986/20.4.1/33-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця Райди О.С., що погоджено Головою Дисциплінарної комісії приватних виконавців Гайченко А.В., заступником Голови Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальським М.Р., секретарем Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальчук Л.І., а також членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців Чорною В.В. та Макаревич Я.А.

Подання мотивоване тим, що позивач у межах виконавчого провадження №73327611 виніс постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та склав акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, внаслідок чого було відчужено нерухоме майно боржника, на яке накладено арешт органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, що суперечить положенням пункту 2 частини 1 статті 4, пункту 3 частини 1 статті 2, частини 1 статті 13, частини 2 статті 18, частини 8 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" та є грубим порушенням чинного законодавства.

Наказом Мін`юсту від 31.10.2024 №2680/7 "Про зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С." зупинено діяльність приватного виконавця Райди О.С., посвідчення №0222, видане 01.10.2018, строком на один місяць.

Не погодившись із правомірністю винесення подання від 21.10.2024 №144986/20.4.1/33-24 та наказу Міністерства юстиції України №2680/7 від 31.10.2024 про зупинення діяльності приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області строком на один місяць, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Статтею 1 Закону №1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, далі - Закон №1404-VIII).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 Закону №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів законності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України), органи військового управління; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 12) рішень, за якими боржником є уповноважений суб`єкт управління або господарське товариство в оборонно-промисловому комплексі, визначені частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", та рішень, які передбачають вчинення дій щодо їх майна.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 8 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону №1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Статтею 37 Закону №1403-VIII визначено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, як визначено підпунктом 3 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Своєю чергою, у підпункті 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця.

Особливості перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків у період дії воєнного стану визначені розділом V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1195/32647 (далі - Порядок №3284/5).

Так, пунктом 1 розділу V Порядку №3284/5 визначено, що у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.

За результатом перевірки відомостей в автоматизованій системі виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства формує інформаційну довідку відповідно до пункту 3 розділу VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5.

У разі необхідності одержання від приватного виконавця інформації або пояснень щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, або копій відповідних документів структурний підрозділ Міністерства може надіслати приватному виконавцю відповідний обґрунтований запит. Запит надсилається на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Запитувану інформацію або копії документів приватний виконавець має надати структурному підрозділу Міністерства не пізніше п`яти робочих днів з дня надсилання запиту.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку №3284/5 у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.

У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів. Подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців для погодження.

У разі погодження подання про зупинення діяльності приватного виконавця не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців структурний підрозділ Міністерства готує проєкт наказу про зупинення діяльності приватного виконавця на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" з мотивованим обґрунтуванням грубості порушення.

Наказ про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його видання надсилається приватному виконавцю, діяльність якого зупинена, адміністратору автоматизованої системи виконавчого провадження, організатору електронних аукціонів, аукціонів за фіксованою ціною, операторам електронних майданчиків, підключених до електронної торгової системи, в якій здійснюються земельні торги.

Відомості про зупинення діяльності приватного виконавця вносяться до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С. відповідно до наказу Мін`юсту від 31.10.2024 №2680/7, виданого на підставі подання Директора Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, погодженого п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Суд оцінює оскаржуваний наказ Мін`юсту з точки зору його відповідності критеріям правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а саме - чи видано цей наказ: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд враховує, що відповідно до підпункту 3 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII під час дії в Україні воєнного стану планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Таким чином, на період дії в Україні воєнного стану заборонено проведення Мін`юстом планових та позапланових перевірок приватних виконавців у порядку, визначеному статтею 34 Закону №1403-VIII.

Натомість, підпунктом 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII та розділом V Порядку передбачено альтернативний механізм впливу (захід реагування) на процес здійснення приватним виконавцем своєї діяльності в умовах воєнного стан шляхом встановлення можливості зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі наказу Мін`юсту за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженого не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.

За обставин цього спору підставою для зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С. строком на один місяць слугувало подання Директора Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту від 21.10.2024 №144986/20.4.1/33-24, погоджене п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців, в якому викладено висновок про порушення позивачем вимог пункту 2 частини 1 статті 4, пункту 3 частини 1 статті 2, частини 1 статті 13, частини 2 статті 18, частини 8 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", що полягало у винесенні у рамках виконавчого провадження №73327611 приватним виконавцем постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складані акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, внаслідок чого було відчужено нерухоме майно (житловий будинок) боржника, на яке накладено арешт органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Позивач, стверджуючи про незаконність оспорюваного наказу, звертав увагу на те, що підставою для перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства слугувала скарга громадянина ОСОБА_2 від 23.04.2024, який не є ані учасником, ані стороною виконавчого провадження №73327611, а тому вчинені приватним виконавцем дії у вказаному виконавчому провадженні жодним чином не порушують його права та законні інтереси.

На цій підставі позивач вважав, що Мін`юстом безпідставно розглянуто скаргу ОСОБА_2 та за результатами її розгляду прийнято рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Однак суд не погоджується з такими доводами приватного виконавця та вважає за доцільне зазначити, що пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228), встановлено, що Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Водночас, одним із завдань Мін`юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень.

Вказана норма знайшла своє відображення у Законі України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VІІІ), що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 17 Закону №1403-VІІІ встановлено, що Міністерство юстиції формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та ін.

Частиною 1 статті 34 Закону №1403-VIII встановлено, що контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством.

Частиною 3 цієї статті Закону передбачено, що позапланові перевірки проводяться, зокрема, на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною 7 цієї статті Закону №1403-VIII у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності регулюється статтями 38-41 Закону № 1403-VIII.

Разом з тим, як вже зазначалося вище згідно з підпунктом 3 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця.

Підпунктом 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII передбачено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.

Суд зауважує, що передбачене підпунктом 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць не є видом дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, а є заходом впливу, що застосовується до приватного виконавця під час дії воєнного стану у разі виявлення ознак грубого порушення вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.

Водночас, виходячи з аналізу приписів розділу V Порядку №3284/5 проведення вищевказаної перевірки на підставі відомостей Системи не ставиться в залежність від наявності звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

У спірному випадку у поданні (погодженому п`ятьма членами Дисциплінарної комісії) зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, пояснення приватного виконавця), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів, як того і вимагає Порядок №3284/5.

Також, у наказі Міністерства чітко зазначено, які саме порушення вчинено приватним виконавцем. Зокрема на сторінці 4, аргументовано, які саме порушення норм чинного законодавства здійснено позивачем, а саме порушено вимоги частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження".

А тому, доводи позивача щодо невмотивованості наказу Міністерства суд вважає безпідставними, оскільки порушення, які встановлені і зазначені в наказі і є належним обґрунтуванням згідно підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII.

Отже, спеціальним законодавством не передбачено необхідність розгляду Міністерством скарг виключно від учасників виконавчих проваджень, що спростовує твердження позивача про неможливість здійснення контролю за діяльністю останніх за перевіркою скарг осіб, що не є сторонами провадження в якому вчинено протиправні дії приватним виконавцем.

Окрім цього, зі змісту наявної у матеріалах справи скарги ОСОБА_2 вбачається, що підставою для її подання скаржник зазначив те, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі №917/371/20 стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 130000 грн заборгованості за договором про надання послуг №26/10/18 від 26.10.2018, 5589,78 грн пені за невиконання умов вказаного договору та 2033,84 грн судового збору. Станом на день написання скарги боржник не виплатив на користь ОСОБА_2 жодної копійки. Розшукуючи майно боржника, за рахунок якого було б можливо виконати рішення суду у справі №917/371/20 з реєстру нерухомості ОСОБА_2 дізнався про те, що ОСОБА_3 за допомогою приватного виконавця Райди О.С. фактично відчужив своє майно на користь іншої особи, а саме, ОСОБА_4 (своєї сусідки). Така фіктивна операція була оформлена шляхом видачі приватним виконавцем Райдою О.С. постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.11.2023 ВП №73327611 та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.11.2023 ВП №73327611. При цьому, зазначена операція була вчинена через тиждень після відкриття у приватного виконавця Райди О.С. виконавчого провадження №73327611 стосовно ОСОБА_3 .

Відтак, наведеними у скарзі доводами скаржника спростовується доводи приватного виконавця про те, що вчинені ним дії у виконавчому провадженні №73327611 жодним чином не порушують права та законні інтереси громадянина ОСОБА_2 .

Судом критично оцінюються посилання приватного виконавця Райди О.С. на те, що його дії стосовно передачі майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості та видачі акту про передачу майна вчинені у відповідності до статей 13, 26, 61 Закону України "Про виконавче провадження".

З цього приводу суд зазначає, що Департаментом державної виконавчої служби листом від 13.06.2024 № 86978/20.4.1/33-24 приватному виконавцю надіслано запит щодо здійснення виконавчого провадження № 73327611, на який позивачем листом від 18.06.2024 №294 надані пояснення та копії матеріалів цього виконавчого провадження.

У спірному випадку підставою для проведення перевірки дотримання позивачем вимог законодавства була саме інформація, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, а не відомості, викладені у скарзі громадянина ОСОБА_2 , як помилково вважає позивач.

Так, перевіркою відомостей Системи та пояснень позивача встановлено, що 14.11.2023 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 73327611 з примусового виконання виконавчого листа від 12.05.2021 № 814/64/21, виданого Полтавським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_3 (далі - боржник) на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 600 000 гривень (згідно заяви стягувача, сума, що підлягає стягненню становить: 300 000 гривень).

Крім того, з відомостей Системи встановлено, що 21.11.2023 приватним виконавцем зареєстровані за вхідним № 3030 заява боржника та за вхідним № 3031 заява стягувача про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу житлового будинку.

Також приватним виконавцем 21.11.2023 у виконавчому провадженні № 73327611 винесена постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, згідно з якою житловий будинок передано стягувачу в рахунок погашення боргу в розмірі 300 000 гривень. Пунктом 1 резолютивної частини цієї постанови визначено передати стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 814/64/21 від 12.05.2021 житловий будинок.

21.11.2023 приватним виконавцем у цьому виконавчому провадженні складений акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

В зазначених постанові та акті приватного виконавця зазначено, що вони винесені на підставі частини 9 статті 61 Закону № 1404.

Того ж дня Райдою О.С. у виконавчому провадженні №73327611 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, з відомостей Державного реєстру речових прав не нерухоме майно встановлено наявність таких обтяжень нерухомого майна боржника:

- № 44476079, зареєстроване Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на підставі постанови про арешт майна боржника № 63739571 від 25.03.2021;

- № 48954130, зареєстроване Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови про арешт майна № 65862247 від 12.08.2022;

- № 51290643, зареєстроване приватним виконавцем Лавріненко Я.В. на підставі рішення щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 71078954 від 08.08.2023;

- № 51377620, зареєстроване приватним виконавцем Скрипником В.Л. на підставі рішення щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 72541204 від 15.08.2023.

Згідно з абзацом першим пункту 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

Враховуючи викладене, наявність відомостей про обтяження майна в Реєстрі виключає можливість розпорядження боржником таким майном та застосування положень частини 8 статті 26 Закону №1404-VІІІ.

Таким чином, внаслідок неправомірного винесення приватним виконавцем постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складання акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу було відчужено нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , на яке вже раніше накладено арешт органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, що було проігноровано приватним виконавцем.

Також суд враховує, що статтею 26 Закону №1404-VІІІ не передбачено, складання за результатами передачі майна постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Положення частини 9 статті 61 Закону №1404-VІІІ, які зазначені приватним виконавцем у постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу мають застосовуватись лиш у разі передачі стягувачу майна, нереалізованого на третьому електронному аукціоні, якого у межах ВП № 73327611 проведено не було.

Враховуючи, що винесення виконавцем постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складання акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу не передбачено Законом №1404-VІІІ та іншими нормативно-правовими актами, суд погоджується з твердженнями відповідача стосовно того, що при винесенні відповідної постанови та акту приватним виконавцем порушено вимоги частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ.

Стосовно доводів позивача про відсутність в чинному законодавстві визначення "грубого порушення вимог законодавства", суд звертає увагу на таке.

Грубість порушення законодавства залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушуваних прав; об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо), суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

У спірних відносинах дії позивача щодо винесення у рамках виконавчого провадження №73327611 постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складення акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу призвели до того, що було відчужено нерухоме майно (житловий будинок) боржника, на яке накладено арешт органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Доводи позивача про відсутність негативних наслідків для сторін виконавчого провадження жодним чином не нівелюють його обов`язку, як приватного виконавця, діяти у відповідності до наданих йому прав та покладених на нього обов`язків.

А тому, навіть у випадку відсутності негативних наслідків для сторін виконавчого провадження, вчинені приватним виконавцем дії поза межами наданих йому повноважень слід кваліфікувати як незаконні, що у свою чергу має наслідком застосування до такого приватного виконавця засобів впливу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказом Мін`юсту від 31.10.2024 №2680/7 діяльність приватного виконавця Райди О.С. правомірно зупинена строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог приватного виконавця Райди О.С. повністю.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету.

Відповідачі та третя особа доказів понесення судових витрат суду не надали.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог приватного виконавця Райди О.С. та за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 205, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича (вул. Юліана Матвійчука, 56-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053, ), про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко