Справа № 440/34/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/34/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Костуренко Є.М.,

від відповідача Івасечко Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" (надалі ТОВ "Трансспецтрейд", позивач) звернулось до суду з позовом до Львівської митниці (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.12.2024 № UA209000/2024/100607/2.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваного рішення, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 78-86/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що під час митного оформлення встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів. Звертав увагу на те, що у ході проведення консультацій декларант на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджували б числове значення визначеної ним митної вартості товарів, а тому митним органом самостійно визначена митна вартість товарів за резервним методом.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Представник позивача у відповіді на відзив наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності обґрунтованості доводів митного органу про заниження митної вартості товарів /а.с. 138-140/.

У судових засідання 11.02.2025 та 04.03.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засідання 11.02.2025 та 04.03.2025 проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

13.09.2024 між компанією "HEJIAN YUJIE MACHINERY FITTINGS FACTORY" (КНР) (Продавець) та ТОВ "Трансспецтрейд" (Покупець) укладено контракт №04/09-24 /а.с. 17-19/, яким визначено, що Продавець продав, а Покупець купив товар згідно додатків до Контракту, які є невід`ємною частиною договору.

Постачання товару здійснюється на умовах EXW або FCA або FOB згідно Інкотермс 2020, про що вказується в додатку; товар поставляється в Україну.

Загальна сума Контракту становить 100 000,00 дол. США, ціна за одиницю вказана в Додатку. Ціна за упаковку товару входить в його вартість. Умови оплати: 30% передоплата, 70% оплата після підтвердження продавцем про готовність товару до відвантаження. Усі банківські накладні витрати в країні Покупця несе Покупець, усі інші банківські витрати несе Продавець.

Строк постачання - протягом 30 календарних днів з дня отримання продавцем 30% передоплати. До моменту отримання 100% оплати за товар відвантаження проводитись не буде.

Усі збори, включаючи митні збори та податки, пов`язані з укладенням і виконанням цього Контракту, що стягуються в Україні, оплачуються Покупцем, а за межами України - Продавцем.

У Додатку №1 сторони погодили поставку товару: диск натискний у зборі 14-1601090 кількістю 230 од., вартістю 44,20 дол. США за одиницю; диск натискний у зборі 238-1601090 кількістю 230 од., вартістю 61,10 дол. США за одиницю /а.с. 20/.

03.12.2024 до митного органу уповноваженою особою ТОВ "Трансспецтрейд" на товар "частини зчеплення до автомобілів нові: Диск натискний у зборі 14-1601090; Диск натискний у зборі 238-1601090" надано електронну митну декларацію, що зареєстрована за №24UA17U2 /а.с. 99/. До митного оформлення декларант надав: декларацію митної вартості; декларацію про походження товару ТR-2 від 13.09.2024; доповнення до контракту від 13.09.2024 №1; контракт від 13.09.2024 №04/09-24; договір про надання послуг митного брокера від 12.09.2023 №120923П /а.с. 100/.

У ході митного оформлення декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 Митного кодексу України /а.с. 102/.

Представник декларанта 06.12.2024 надав митному органу: пакувальний лист №б/н від 13.09.2024; рахунок-проформу ТR-2 від 13.09.2024; рахунок-фактуру ТR-2 від 13.09.2024; коносамент EURFLX24T0420WAW від 31.10.2024; автотранспортну накладну (CMR) від 29.11.2024 №448730; декларацію про походження товару ТR-2 від 13.09.2024; калькуляцію транспортних витрат від 29.11.2024 №4606366; довідку про транспортні витрати від 29.11.2024 №448730; контракт від 13.09.2024 №04/09-24; додаток №1 до контракту від 13.09.2024 №04/09-24 /а.с. 102/. Крім того, декларант просив завершити митне оформлення або прийняти рішення на основі поданих документів; наполягав на завершенні митного оформлення та прийнятті рішення.

Рішенням від 06.12.2024 № UA209000/2024/100607/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України /а.с. 102 - зі звороту/, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості МД від 23.10.2024 №UA101020/2024/037310 /а.с. 103/.

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/003969 /а.с. 100/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погодившись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України/.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

У ході митного оформлення у спірних відносинах відповідачем вказано, що подані до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме:

- зі змісту наданої до митного контролю CMR від 29.11.2024 №448730 у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є компанія "LLC BULAVKA-TRANS", тоді як до митного оформлення декларант надав рахунок-фактуру про транспортні витрати від 29.11.2024 №4606366, у якій виконавцем зазначено ТОВ "ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА". Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларант митному органу не надавав, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;

- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг від 29.11.2024 №4606366 містить пункт витрат "експедиторська винагорода" (1041,25 грн), проте відповідна частина таких витрат не врахована декларантом при розрахунку митної вартості товару;

- у пункті 2.4 контракту від 13.09.2024 №04/09-24 визначено, що умови оплати: 30% передоплата, 70% після підтвердження продавцем про готовність товару до відвантаження; до моменту отримання 100 % оплати за товар відвантажуватись не буде. Однак, банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, що імпортується, декларант митному органу не надав;

- пунктом 2.7 контракту від 13.09.2024 №04/09-24 визначено, що разом з товаром продавець повинен надати копію митної декларації країни відправлення, сертифікат походження товару, сертифікат якості, тоді як зазначені документи митному органу не надані;

- за інформацією, наведеною у рахунку на оплату транспортно-експедиторських послуг від 29.11.2024 №4606366, перевезення вантажу здійснювалось на підставі договору перевезення від 14.06.2023 №140623П, але відповідний договір митному органу не наданий, що не дало змоги митному органу впевнитись у повноті нарахування витрат на перевезення.

За наведених обставин, Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості товарів, визначеної за основним методом.

Суд враховує, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, застосованій у постанові від 07.02.2023 у справі №804/5961/16, на яку посилався відповідач у відзиві на позов.

За обставин справи, що розглядається, зовнішньоекономічним контрактом передбачено здійснення 100% передоплати за товар, як умову для відвантаження товару покупцю.

Оскільки декларант позивача разом з митною декларацією не надав банківський документ про оплату товарів, митний орган правомірно витребував у декларанта додаткові документи для підтвердження числових складових митної вартості товарів, зокрема: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Однак, на вимогу митного органу декларант не надав жодних платіжних документів.

Представник позивача у ході розгляду справи не навів обґрунтованих пояснень щодо підстав ненадання митному органу платіжних документів про оплату вартості товару.

Разом з позовною заявою суду надано копії виписки з бухгалтерської документації від 20.11.2024 /а.с. 27/, платіжних інструкцій в іноземній валюті від 17.09.2024 №76, від 14.10.2024 №81 /а.с. 50, 51/, посилаючись на які представник позивача стверджував, що ТОВ "Трансспецтрейд" сплатило за придбаний товар 24219,00 дол. США.

Таким чином, документи про оплату були наявні у позивача на момент митного оформлення, але не були надані ним митному органу.

Крім того, відповідно до частини десятої статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

У силу статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Для підтвердження витрат на транспортування декларант надав митному органу довідку про транспортні витрати ТОВ "Транслогістик-ЮА" від 29.11.2024 №448730 та рахунок-фактуру від 29.11.2024 №4606366, виписаний ТОВ "Транслогістик-ЮА" /а.с. 109, у т.ч. зі звороту/.

Водночас митному органу також надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 448730, у графі 23 якої проставлено штамп перевізника "LLC BULAVKA-TRANS" /а.с. 108 - зі звороту/, тоді як документи, що свідчили б про наявність договірних відносин із зазначеним перевізником (зокрема, договір про транспортно-експедиторське обслуговування) не надано.

Разом з позовною заявою позивач надав копію договору від 14.06.2023 №140623П про транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ТОВ "Трансспецтрейд" (клієнт) та "Транслогістик-ЮА" (експедитор), за умовами якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін /а.с. 38-45/.

Суд враховує, що підпунктами 2.1.1, 2.2.4 договору від 14.06.2023 №140623П передбачено право експедитора залучити до виконання умов договору третю особу.

Також до позовної заяви долучено копію заявки від 15.10.2024 №LCL 1124 на транспортно-експедиторське обслуговування збірного вантажу до договору від 14.06.2023 №140623П /а.с. 46/.

Водночас суд зауважує, що договір від 14.06.2023 №140623П про транспортно-експедиторське обслуговування, заявка від 15.10.2024 №LCL 1124 на транспортно-експедиторське обслуговування збірного вантажу до договору від 14.06.2023 №140623П не надавались митному органу у ході проведення консультацій, а тому у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо визначення митної вартості товару.

Крім того, митному органу не було надано документ про оплату послуг з доставки вантажів, тобто декларантом не було підтверджено дійсно вартість транспортно-експедиційних послуг.

Відповідач також зауважив, що у рахунку-фактурі від 29.11.2024 №4606366 зазначена експедиторська винагорода у розмірі 1041,25 грн, що не включена у митну вартість /а.с. 109/.

Позивач у позовній заяві стверджував, що експедиторська винагорода сплачена за перевезення товарів по митній території України, а тому не підлягала врахуванню під час визначення митної вартості товарів.

Виходячи з положень частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України витрати на транспортування товару після ввезення не включаються до митної вартості товарів за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Законом України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (далі Методичні рекомендації), собівартість перевезень (робіт, послуг) це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).

Оскільки експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню.

А оскільки у спірних відносинах експедиторська винагорода відображена у рахунку-фактурі від 29.11.2024 №4606366 на підтвердження понесених транспортних витрат, а позивачем не доведено, що така винагорода сплачена виключно за надання відповідних послуг на митній території України, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовані доводи митного органу про необхідність врахування експедиторської винагороди у розмірі 1041,25 грн при визначенні митної вартості товару.

Стосовно посилань позивача на висновки Верховного Суду з питань здійснення контролю правильністю визначення митної вартості товарів у разі спрацювання системою АСАУР ризиків щодо наявності в базі даних митниці інформації про вартість подібних товарів, митне оформлення яких здійснено за вищою ціною, відповідач у відзиві на позов зауважив, що у спірних відносинах жодних ризиків не було, митне оформлення та митний контроль за заявленою декларантом митною вартістю здійснювався у звичайному порядку.

Так, підставою для витребування у декларанта додаткових документів слугував факт встановлення Львівською митницею невідповідностей у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідач звернув увагу на те, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У спірних відносинах декларант не підтвердив числові значення визначеної ним митної вартості товарів, оскільки не надав митному органу банківські платіжні документи про оплату товару, а також документи щодо визначення вартості транспортних послуг (зокрема, договір з перевізником, документ про оплату послуг).

У ході розгляду справи представник позивача не навів обґрунтованих пояснень щодо підстав ненадання відповідних документів у ході проведення консультацій між митним органом та декларантом щодо визначення митної вартості.

У письмових поясненнях від 06.12.2024 уповноважений представник декларанта наполягав на ухваленні рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів /а.с. 102/.

Отже декларант не скористався правом та можливістю усунути розбіжності, включити усі складові митної вартості, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену ним митну вартість товарів.

Суд зауважує, що підтвердження складових числового значення митної вартості товару є обов`язком декларанта, а невиконання такого обов`язку викликає обґрунтований сумнів у достовірності заявленої ним митної вартості товарів.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 (справа №804/1316/16), від 04.03.2021 (справа №810/2623/17), від 29.12.2021 (справа №520/11303/19) зазначав, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

У постанові від 11.09.2020 у справі №804/1211/16 Верховний Суд зазначив, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18 та від 07.05.2020 у справі №826/10527/17 - обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті, який при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд надає правову оцінку рішенню митного органу про коригування митної вартості товарів з урахуванням обставин, встановлених на момент ухвалення такого рішення, внаслідок чого надані позивачем до суду документи, що не надавались митному органу, врахуванню не підлягають.

Суд зауважує, що сумніви митного органу стосовно задекларованої позивачем митної вартості товару є обґрунтованими, оскільки фактично позивачем не було надано документів, які б підтверджували ціну товару, яка фактично була сплачена чи підлягала сплаті за імпортовані товари.

Декларантом не виконано вимогу пункту 2 частини другої статті 52 МК України стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У зв`язку із зазначеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, а саме - відсутнє одночасне співпадання таких умов як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник; наявність торговельної марки. При цьому декларантом, під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

За умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини восьмої статті 57 та частини першої статті 55 МК України, митний орган дійшов висновку про застосування другорядного методу 2 ґ резервного відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.

Митну вартість скориговано на підставі митної декларації від 23.10.2024 №UA101020/2024/037310 із розрахунку 5,76 дол. США/кг /а.с. 103 - 106/.

Доводи позивача про неможливість коригування митної вартості на підставі митної декларації від 23.10.2024, з огляду на зміну динаміки цін на ринку (поставка товарів у спірних відносинах мала місце у грудні 2024 року), суд відхиляє, оскільки позивачем не доведено наявність істотної зміни цін, а угода щодо поставки товарів укладена у вересні 2024 року.

Стосовно тверджень позивача, що на підставі митної декларації від 23.10.2024 №UA101020/2024/037310 в Україну поставлено не ідентичний товар, суд враховує, що стаття 64 Митного кодексу України не містить вимог про врахування раніше визнаної митної вартості виключно щодо ідентичних/аналогічних товарів.

Водночас суд враховує пояснення відповідача, що за митною декларацією від 23.10.2024 №UA101020/2024/037310 оформлені подібні товари, які є частинами одного механізму - зчеплення для моторних транспортних засобів.

Крім того, суд враховує пояснення представника відповідача щодо того, що у спірних відносинах Львівською митницею під час ухвалення рішення про коригування митної вартості товарів враховано найнижчу відому вартість подібних товарів.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Трансспецтрейд" повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 6212,13 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 57, 58/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя Олександр КУКОБА