Справа № 183/3337/25
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3337/25

№ 2-а/183/67/25

22 квітня 2025 року м.Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

07.04.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив поновити строк на оскарження постанови №230/231 від 14.03.2025 та скасувати постанову №230/231 від 14.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210, ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.03.2025 він примусово був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення №230 від 10.03.2025, у якому зазначено, що позивач, у зв`язку із неявкою до ТЦК та СП, був оголошений у розшук, оскільки не уточнив свої персональні дані з 18.05.2024, а також не пройшов медичного огляду ВЛК, чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Одночасно, 10.03.2025 відносно позивача був складений ще один протокол про адміністративне правопорушення №231 від 10.03.2025, в якому зазначено, що позивач був належним чином оповіщений 17.01.2025 про виклик до ТЦК та СП, у якому перебуває на обліку, але в передбачені ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строки не з`явився, чим порушив зазначений вище ЗУ та ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 26.03.2025 позивач отримав звичайним поштовим листом без повідомлення про вручення постанову №230/231 від 14.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210, ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в сумі 25500 грн. Проте, в оскаржуваній постанові відсутній опис обставин і суть адміністративного правопорушення, не конкретизовано, які саме дані не уточнив позивач, відсутні докази повідомлення (оповіщення) позивача належним чином про явку до ТЦК та СП, а також відповідачем у постанові не було застосовано Примітку до ст.210 КУпАП. Також позивач вказує, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодні персональні дані, які б потребували оновлення з моменту постановки на військовий облік, у позивача не змінились. Позивач був заброньований, а відповідач належним чином повідомлявся про наявність бронювання від мобілізації за поданими списками, що не було враховано при винесенні оскаржуваної постанови. Жодних викликів, мобілізаційних розпоряджень, повісток за місцем реєстрації позивачу на направлялося та ним не отримувались.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду про відкриття провадження у відповідача витребувано усі наявні матеріали, які стосуються винесення оскаржуваної постанови та встановлено строк для подання доказів 5 днів з моменту отримання ухвали. Згідно з довідкою, сформованою Автоматизованою системою документообігу суду, копію ухвали відповідач отримав в електронному кабінеті 10.04.2025.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, копію позовної заяви з додатками, а також ухвалу про відкриття провадження отримав в електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд». Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Вимоги ухвали суду в частині витребування доказів не виконав.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

10.03.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 230 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , у якому зазначено, що 10.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який перебуває у розшук у зв`язку із неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час звіряння облікових даних зазначеного громадянина у системі «Оберіг» 10.03.2025 було виявлено, що останній не уточнив не уточнив свої персональні дані з 18.05.2024 по теперішній час жодним із передбачених Законом способів, а також не проходив медичних оглядів ВЛК, чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.9).

Також, 10.03.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 231 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , у якому зазначено, що 10.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який під час дії воєнного стану, був оповіщений 17.01.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому перебуває на обліку, але у строки, визначені ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув, чим порушив абз. другий ч.1, ч.3 цього Закону та абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.10).

Як вбачається зі змісту постанови №230/231 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.03.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500, 00 грн (а.с.11).

Особою, що розглядала справу про адміністративне правопорушення встановлено: 10.03.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 231, відповідно до якого 10.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який під час дії воєнного стану, був оповіщений 17.01.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому перебуває на обліку, але у строки, визначені ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув, чим порушив абз. другий ч.1, ч.3 цього Закону та абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 10.03.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 230, відповідно до якого під час звіряння облікових даних ОСОБА_2 у системі «Оберіг» було виявлено, що він під час дії воєнного стану не уточнив не уточнив свої персональні дані військовозобов`язаного жодним із передбачених Законом способів з 18.05.2024 по дату складання протоколу, а також не проходив медичних оглядів ВЛК, чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.11).

У копії постанови, яка подана позивачем, у графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» - підпис відсутній; при цьому також відсутні відомості про направлення даної постанови поштовим відправленням (а.с.11зворот).

У копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наявна інформація: 31.05.2002, придатний до військової служби; 08.12.2006 звільнений (демобілізований) в запас; 03.10.2011 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14-17).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 1статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-УІІІ.

У розумінні ст.1 Закону № 389-УІІІ, воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-ІХ від 24 лютого 2022 р., оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної позивачем постанови, та продовжують існувати на час розгляду даної справи).

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Частиною третьою статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно із ч.3 ст. 210-1 КУпАП настає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Примітка. Положення статей 210, 210- 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

В оскаржуваній постанові, в частині обґрунтування відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП містяться посилання на порушення позивачем вимог:

- абаз. 2 ч. 1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до яких громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

- абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

В частині обґрунтування відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП містяться посилання на порушення позивачем вимог:

- п.п.4 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, відповідно до якого призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

- п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, відповідно до якого повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення. Військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не надано суду відомостей про вручення позивачу повістки до ІНФОРМАЦІЯ_6 ; направлення для проходження медичного огляду тощо.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано відомостей про те, що він в установлені законом строки уточнив свої персональні дані військовозобов`язаного одним із передбачених Законом способів. При цьому, наявність бронювання не звільняє від виконання законодавчо визначених обов`язків військовозобов`язаного.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відтак для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи з урахуванням наведених вище недоліків, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ст.122 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії оскаржуваної постанови раніше дати, зазначеної позивачем, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважної причини, а тому він підлягає поновленню.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування постанови та направлення справи на новий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., з яких 1/2 частина підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити строк на оскарження постанови №230/231 від 14.03.2025.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №230/231 від 14.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210, ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн. - скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 22 квітня 2025 року .

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Оладенко О.С.