Справа № 420/8731/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8731/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.03.2025 №4050 про відповідність платника податків ТОВ «ПАРСЛА» критеріям ризиковості платника податку;

зобов`язати Головне управління ДПС y Одеській області виключити «ПАРСЛА» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом прийнято Рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, а саме п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. В обґрунтування Рішення від 14.03.2025 №4050 про відповідність ТОВ «ПАРСЛА» критеріям ризиковості платника податків Головним управлінням ДПС у Одеській області було зазначено, що ТОВ «ПАРСЛА» відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Податкова інформація (що не відповідає дійсності) яка була підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку:

03 - постачання товарів/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо;

08 - постачання сільськогосподарської продукції за відсутності придбання такої продукції, сплати земельного податку (сплати єдиного податку для платника податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування четвертої групи) та/або відсутності придбання пального, мінеральних добрив, посівного матеріалу (насіння), засобів захисту рослин, допоміжних послуг з вирощування сільськогосподарської продукції за наявності земельних ділянок.

Постачання товару, код згідно УКТ ЗЕД операції, визначеної як ризикова 1201 в період з 25.09.2024 року по 14.03.2025 року.

На переконання позивача, при прийняті спірного рішення, Відповідач діяв непослідовно, без будь-якого розумного сенсу і логіки, та всупереч чинному законодавству, так як спочатку приймає та реєструє податкові накладні по усім без винятку договорам (за період з 25.09.2024 року по 14.03.2025 відповідно до коду згідно УКТ ЗЕД 1201) за якими податкові накладні були подані на реєстрацію, після чого на підставі тих самих договорів безпідставно приймає рішення від 14.03.2025 №4050 відносячи Позивача до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Порядок №1165 чітко визначає послідовність дій контролюючого органу:

По-перше, зупиняється реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування;

По-друге, комісія розглядає питання про ризиковий статус платника, наслідком чого і може стати рішення про ризиковість.

Можливості, коли таке питання розглядається без факту зупинки реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, ані Порядок №1165, ані ніше податкове законодавство не передбачають.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 03.04.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.04.2025 року за вхід.№37684/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача та зазначено наступне. Комісією Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 6 Порядку №1165 прийнято рішення про відповідність ТОВ «ПАРСЛА» критеріям ризиковості платника податку від 14.03.2025 №4050.

Підстава для прийняття відповідного рішення став: п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Згідно наявним кодам податкової інформації встановлено:

03 - постачання товарів/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності.

При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо;

08 - постачання сільськогосподарської продукції за відсутності придбання такої продукції, сплати земельного податку (сплати єдиного податку для платника податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування четвертої групи) та/або відсутності придбання пального, мінеральних добрив, посівного матеріалу (насіння), засобів захисту рослин, допоміжних послуг з вирощування сільськогосподарської продукції за наявності земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, Позивач фактично ознайомлений з недоліками, які були виявлені в рамках опрацювання повідомлень, поданих до контролюючого органу на предмет розгляду питання про невідповідність критеріям ризикованості позивача, однак після отримання рішення від 14.03.2025 №4050 додаткових повідомлень з поясненнями та копіями документів надано не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» () зареєстроване як юридична особа 25.10.2010 року.

Основним видом діяльності є: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

За період з 25.09.2024 року по 14.03.2025 року господарська діяльність Позивача відповідно до коду згідно УКТ ЗЕД 1201 (Продукти рослинного походження Насіння i плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома i фураж Соєві боби, подрібнені або неподрібнені) складалась з чотирьох укладених договорів:

Перший. Договір купівлі-продажу №061224-1С від 06.12.2024 року, укладений між Позивачем та ТОВ «САНГРЕЙС», , (далі - Договір купівлі-продажу №061224-1С).

Другий. Договір поставки №314-П від 18.12.2024 року, укладений між Позивачем та ТОВ «ОССОЙО», , (далі - Договір поставки №314-П).

Третій. Договір купівлі-продажу №030125-2С від 03.01.2025 року, укладений між Позивачем та ТОВ «САНГРЕЙС» , (далі - Договір купівлі-продажу №030125-2С).

Четвертий. Договір поставки №59-П від 10.02.2025 року, укладений між Позивачем та ТОВ «ОССОЙО», , (далі - Договір поставки №59-П).

Щодо Першого договору

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №061224-1С Позивач придбав у ТОВ «САНГРЕЙС», 1000 тонн сої врожаю 2024 року.

Доказом передачі Товару ТОВ «САНГРЕЙС» до Позивача є видаткові накладні у період з 10.12.2024 року по 14.12.2024 року, що наявні в матеріалах справи.

Доказом оплати Товару Позивачем є платіжні інструкції у період з 10.12.2024 року по 25.02.2025 року, що наявні в матеріалах справи.

Керуючись положеннями п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Позивач склав податкові накладні договору купівлі-продажу №061224-1С та зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

Податкову накладну №195 від 10.12.2024 року;

Податкову накладну №211 від 12.12.2024 року;

Податкову накладну №227 від 14.12.2024 року;

Податкову накладну №57 від 08.01.2025 року;

Податкову накладну №58 від 10.01.2025 року.

Усі зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних Відповідачем, та наявні в матеріалах справи.

Частина Товару (442,14 тонн) була тимчасово залишена на складах ТОВ «САНГРЕЙС» на підставі Договору відповідального зберігання №10/12/24 від 10.12.2024 року.

Інша частина Товару (557,86 тонн) була поставлена ТОВ «ОССОЙО» на підставі Другого договору, а саме Договору поставки №314-П.

Доказом передачі Товару Позивачем до ТОВ «ОССОЙО» є видаткові накладні у період з 12.12.2024 року по 28.12.2024 року.

Доказом оплати Товару Позивачем є платіжні інструкції у період з 26.12.2024 року по 12.02.2025 року та акт звірки взаєморозрахунків Договору поставки №314-П.

Керуючись положеннями п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Позивач склав податкові накладні до Договору поставки №314-П та зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

Податкову накладну №1 від 21.12.2024 року;

Податкову накладну №2 від 21.12.2024 року;

Податкову накладну №3 від 22.12.2024 року;

Податкову накладну №4 від 23.12.2024 року;

Податкову накладну №5 від 24.12.2024 року;

Податкову накладну №6 від 25.12.2024 року;

Податкову накладну №7 від 26.12.2024 року;

Податкову накладну №8 від 26.12.2024 року;

Податкову накладну №9 від 27.12.2024 року;

Податкову накладну №10 від 28.12.2024 року.

Усі зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних Відповідачем.

Крім того, між Позивачем та ТОВ «СЕВЕН ТРАНС», , був укладений договір на перевезення вантажу №01122024 від 01.12.2024 року (далі - договір на перевезення вантажу №01122024), який використовувався для перевезення вантажів Позивача, у тому числі для поставки Товару за Договором поставки №314-П, про що свідчать товаро-транспортні накладні за грудень 2024 року на 19-ти аркушах, які наявні у справі.

Щодо Третього договору

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №030125-2С Позивач придбав у ТОВ «САНГРЕЙС», 1400 тонн сої врожаю 2024 року.

Доказом передачі Товару ТОВ «САНГРЕЙС» до Позивача є видаткові накладні у період з 08.01.2025 року по 10.01.2025 року, що наявні у справі.

Користуючись Договором на перевезення вантажу №01122024 ТОВ «СЕВЕН ТРАНС» надав послуги перевезення придбаного Позивачем у ТОВ «САНГРЕЙС» Товару, про що свідчать товаро-транспортні накладні за грудень 2024 року на 71-му аркуші, що наявні у справі.

На даний час залишок придбаного Товару зберігається на складі Позивача, яким Позивач користується на підставі Договору оренди №0112 від 01.12.2024 року.

Відповідач обізнаний, що Позивач володіє вищезазначеним складом, про що свідчить прийняте Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (Форма №20-ПП).

Щодо Четвертого договору

Відповідно до умов поставки №59-П Позивач почав поставляти ТОВ «ОССОЙО» залишки Товару придбаного у ТОВ «САНГРЕЙС», які зберігаються на вищезазначеному складі Позивача, про що свідчать податкові накладні, які були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних Відповідачем, а саме:

Податкову накладну №12 від 13.02.2025 року;

Податкову накладну №13 від 13.02.2025 року.

ГУ ДПС в Одеській області прийнято Рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, а саме п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. В обґрунтування Рішення від 14.03.2025 №4050 про відповідність ТОВ «ПАРСЛА» критеріям ризиковості платника податків Головним управлінням ДПС у Одеській області було зазначено, що ТОВ «ПАРСЛА» відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Податкова інформація яка була підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку:

03 - постачання товарів/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо;

08 - постачання сільськогосподарської продукції за відсутності придбання такої продукції, сплати земельного податку (сплати єдиного податку для платника податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування четвертої групи) та/або відсутності придбання пального, мінеральних добрив, посівного матеріалу (насіння), засобів захисту рослин, допоміжних послуг з вирощування сільськогосподарської продукції за наявності земельних ділянок.

Постачання товару, код згідно УКТ ЗЕД операції, визначеної як ризикова 1201 в період з 25.09.2024 року по 14.03.2025 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 24 червня 1999 року у справі № 6-рп/99, метою функціонального поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову є розмежування повноважень між різними органами державної влади та недопущення привласнення повноти державної влади однією з гілок влади.

Система «стримування і противаг» є основою демократичного політичного режиму, вона діє як цілісна система взаємопов`язаних елементів. Саме вона забезпечує демократичний, правовий характер держави та ефективність її функціонування, гарантуючи при цьому основні права і свободи людей. В різних країнах має свої особливості, залишаючи при цьому незмінним головний принцип: на будь-яку спробу будь-якої гілки влади перебрати на себе функції та повноваження іншої гілки остання має законодавчо закріплені механізми протидії.

Судовий контроль за суб`єктами владних повноважень, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Змістом спірних правовідносин є правомірність прийняття податковим органом рішення про відповідність/невідповідність платника податків на додану вартість критеріям ризиковості платника податків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, зміст якого кореспондується з п. 201.10 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться відповідні перевірки.

Пунктом 13 Порядку №1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 11 грудня 2019 року №1165 (далі - Порядок №1165) на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Додатком 1 до Порядку №1165 установлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

- інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених Порядком №1165 та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Отже, одним з критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, що закріплені у Додатку 1 до Порядку №1165, є наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 8 Додатку 1).

Аналіз змісту вказаного пункту свідчить, що законодавцем встановлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Так, рішенню Комісії регіонального рівня щодо питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника податку має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, за наслідками чого здійснюється моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, питання відповідності підприємства Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації.

При цьому, моніторинг проводиться в автоматизованому порядку.

Разом з тим, зі змісту спірного рішення від 14.03.2025 вбачається, що комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність позивача Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість не за наслідками подання останнім податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої накладної/розрахунку коригування, а у зв`язку з наявною податковою інформацією, що отримана з баз даних ДПС під час виконання функцій контролю, що суперечить положенням Порядку №1165.

Як встановлено судом та не спростовано податковим органом, ГУ ДПС в Одеській області прийнято та зареєстровано податкові накладні по усім договорам (за період з 25.09.2024 року по 14.03.2025 відповідно до коду згідно УКТ ЗЕД 1201) за якими податкові накладні були подані на реєстрацію, після чого на підставі тих самих договорів приймає рішення від 14.03.2025 №4050 відносячи Позивача до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Оскаржуване рішення прийнято у зв`язку із операціями за вже зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Законодавством України (Конституцією та законами України) прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним "маркером" того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Реалізація принципу належного урядування у сучасних публічно-управлінських відносинах набуває особливо важливого значення з огляду на те, що тільки за умови дотримання цього принципу суб`єктами владних повноважень можна говорити про існування демократичної, соціальної та правової держави, громадянського суспільства, а також формування принципово нової форми здійснення публічного управління, заснованої на прийнятті суб`єктами владних повноважень легітимних (таких, що ґрунтуються на законі), справедливих (враховують баланс інтересів різних суб`єктів) та ефективних (передбачають можливість безумовного виконання) рішень, вибудовуванні публічно-сервісних відносин між людиною та державою, у яких відповідні інституції та процеси служать інтересам всього суспільства.

Конституційний Суд України сформулював юридичні позиції, згідно з якими "держава різними правовими засобами забезпечує захист прав і свобод людини і громадянина в особі органів законодавчої, виконавчої і судової влади та інших державних органів, які здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України" (друге речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001); Конституція України закріпила принцип відповідальності держави перед людиною за свою діяльність, який проявляється передусім у конституційному визначенні обов`язків держави (статті 3, 16, 22)" (перше речення абзацу четвертого пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 30 травня 2001 року №7-рп/2001).

У Рішенні від 16 листопада 2022 року № 9-р (II)/2022 Конституційний Суд України вказав, що на виконання вимог Конституції України держава має втілювати у своїй діяльності конституційний принцип її відповідальності перед людиною та посутньо пов`язаний із ним принцип "добропорядного врядування" (good governance), що полягає в обов`язку держави втілити у своїй діяльності фундаментальні засади побудови, організації та реалізації державної влади для утвердження правдивої демократії, додержання людських прав та верховенства права (правовладдя) як загальноєвропейських цінностей.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № П/811/1015/16 також наголошував на тому, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Особливо небезпечно допускати відступ суб`єктів владних повноважень від принципу належного урядування у випадку, коли суб`єкт приватного права у правовідносинах з державою діє добросовісно.

Зазначене кореспондується з частиною першою статті 6 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX "Про адміністративну процедуру" (далі - Закон № 2073-IX), який набрав чинності з 15 грудня 2023 року, про те, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За визначенням, наведеним у статті 2 цього Закону, адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб); адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.

Частинами 1-3статті 8 цього Закону передбачають, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

За наведених фактичних обставин, очевидним є висновок про те, що, приймаючи оскаржуване рішення, контролюючий орган демонструє непослідовність власних дій, чим, з-поміж іншого, порушує принцип належного урядування.

Верховний Суд в постанові від 07.04.2023 року у справі №280/3639/20 зазначав, що незважаючи на те, що Порядком №1165 затверджено форму рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 Критеріїв ризиковості платника податку, невиконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого частиною другою статті 77 КАС України, а саме недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності підстав, визначених Порядком №1165), є підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення.

Водночас, суд звертає увагу, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.

Будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону.

Така позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 02 квітня 2020 року у справі №160/93/19, від 04 червня 2020 року у справі №340/422/19 та від 16 квітня 2021 року у справі №813/1301/15.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 року у справі №520/480/20 вказав, що саме лише посилання контролюючого органу про те, що аналіз діяльності товариства свідчить про наявність ризиків маніпулювання показниками податкової звітності та даними Єдиного реєстру податкових накладних, а також мінімізації платежів до бюджету, без належного обґрунтування і документального підтвердження, не може свідчити про відповідність рішення критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 року по справі №818/1249/17, суд зазначив: «Суд визнає, що сумніви або припущення у будь-якому випадку не можуть бути доказами податкового правопорушення.."

Отже, твердження відповідача не ґрунтуються на достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновках або подібних неспростовних презумпціях щодо фактів.

За змістом пункту 40 Порядку №1165 засідання комісії контролюючого органу є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її затвердженого персонального складу.

Засідання комісії контролюючого органу проводиться у разі наявності матеріалів для розгляду.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Ведення обліку матеріалів щодо роботи комісії контролюючого органу здійснюється секретарем такої комісії.

Присутній на засіданні комісії контролюючого органу член комісії, який не згоден з рішенням комісії або утримався від голосування, повинен викласти у письмовій формі свою окрему думку, яка додається до матеріалів засідання такої комісії.

Згідно з пунктом 44 Порядку №1165 Комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).

Відповідно до пункту 46 Порядку №1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.

У додатку 4 до Порядку №1165 зазначено, що рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом».

Як встановлено судом, податковим органом, не надано доказів проведення засідання комісії контролюючого органу, не надано протоколу такого засідання та доказів того, що Комісією контролюючого органу перевірялись подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).

У відзиві на позов відповідачем зазначено про те, що позивач фактично ознайомлений з недоліками, які були виявлені в рамках опрацювання повідомлень, поданих до контролюючого органу на предмет розгляду питання про невідповідність критеріям ризикованості позивача.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не подавались повідомлення, оскільки його податкові накладні не зупинялись.

Крім того, і у рішення від 14.03.2025 №4050 графа «з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів» не заповнена, що свідчить про те, що така інформація була відсутня.

Виходячи з аналізу оскаржуваного рішення та наданих до матеріалів справи документів, суд зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження податкової інформації, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податків, надано не було, як і не надано доказів того, що відповідач вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку обставин господарських операцій із вказаними контрагентами.

Суд зауважує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів на їх обґрунтування.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.

Суд зазначає, що комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації, що узгоджується із позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 по справі №340/1098/20.

У висновках Верховного Суду, що наведених в постановах від 16.12.2020 у справі №340/474/20, від 05.01.2021 у справі №640/10988/20, від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 зазначено, що під час вирішення спорів такої категорії суди з огляду на правове регулювання, характер цих відносин, мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу.

Отже, за встановлених обставин суд вважає відсутніми законні підстави та причини віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платників податку, оскільки це суперечить положенням Порядку №1165.

Відповідачем не доведено існування підстав для застосування до позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку з відповідним внесенням до переліку ризикових суб`єктів господарювання, що свідчить про те, що відповідач діяв не у спосіб, визначений законодавством, а тому оскаржуване рішення, яким позивача віднесено до ризикових, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання виключити ТОВ «ПАРСЛА» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 Порядку №1165 визначено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Отже, саме по собі скасування у судовому порядку рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості є безумовною підставою для виключення комісією регіонального рівня платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Суд зазначає, що оскільки рішення про визначення позивача таким, що відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, підлягає скасуванню, то зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, є належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Крім цього, такий спосіб захисту є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №340/1098/20, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині є зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області виключити ТОВ «ПАРСЛА» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Такий спосіб захисту порушеного права ґрунтується на приписах частини третьої статті 245 КАС України.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Кількість позовних вимог, які зумовлюють самостійну сплату судового збору, виходячи з прохальної частини даного позову, становить 1 вимога немайнового характеру, у зв`язку з чим за подання цього позову ТОВ «ПАРСЛА» повинно сплатити судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Згідно ж частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що даний позов подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, судовий збір за подання цього позову, з урахуванням ставки 0,8%, становить 2422,40 грн. (3028,00 х 0,8).

При цьому, відповідно до квитанції №5058-6594-8718-9169 від 24.03.2025 року ТОВ «ПАРСЛА» сплачено 4844,80 грн. Сума 2422,40 грн. є надмірно сплаченими коштами, які підлягають поверненню у встановленому законом порядку за заявою платника.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.03.2025 №4050 про відповідність платника податків ТОВ «ПАРСЛА» критеріям ризиковості платника податку.

Зобов`язати Головне управління ДПС y Одеській області виключити «ПАРСЛА» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» (адреса: 67798, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Сухолужжя, вул. Свято-Троїцька, буд. 2, ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ ВП:44069166).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРСЛА» (адреса: 67798, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Сухолужжя, вул. Свято-Троїцька, буд. 2, )

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ ВП:44069166, електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА