Справа № 420/36240/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1502-UА0065506 від 12.06.2024 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) в розмірі 69314,85 грн. за 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що контролюючим органом безпідставно нараховано суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості), оскільки не враховано, що, по- перше, позивач володів частиною нежитлових приміщень об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із літ. А нежитлова будівля, загальною площею 60,7 кв.м., літ. В нежитлова будівля, загальною площею 532, 4 кв. м., нежитлова будівля, загальною площею 434,1 кв.м, в 2023 році лише в період з 01.01.2023р. по 15.08.2023р., так як передала вищевказані приміщення згідно договору купівлі продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; а, по друге, оскільки позивач був сільськогосподарським виробником, а нежитлові приміщення, які належать їй на праві власності, відносяться до будівель (споруд) призначення яких для використання у сільськогосподарській діяльності, в силу приписів пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід.№ ЕС/73964/24 від 12.12.2024 р.), наголошуючи, зокрема, що згідно інформаційно комунікаційної системи «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на дату формування податкового повідомлення рішення за податковий період 2023, на праві власності перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: - нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у власності з 09.11.2021 року, розмір частки нерухомого майна: 1034,55 кв.м. Податкове повідомлення рішення було направлено засобами поштового зв`язку в порядку ст. 42 Податкового кодексу України. Отримано особисто 03.09.2024 року. Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України). Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Порядком надсилання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 № 1204 та зареєстрованого в Мін`юсті 22.01.2016р. за № 124/28254 (із змінами), визначено, що податкове повідомлення - рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податків на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає йому нове податкове повідомлення рішення, а попереднє податкове повідомлення рішення вважається скасованим. (відкликаним).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/36240/24 за позовом Згирчібаба до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Згідно наявного в матеріалах справи договору купівлі продажу від 09 листопада 2021 р., посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., реєстраційний номер 2860, позивачу належить частка у праві власності на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складається з літ. А нежитлова будівля, загальною площею 60,7 кв. м., літ. В нежитлова будівля, загальною площею 532, 4 кв. м., літ. Г - нежитлова будівля, загальною площею 434,1 кв. м, право власності зареєстровано приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. 09.11.2021р., № запису про право власності 44940215, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 283794447 від 09.11.2021р.

17 грудня 2021 року Рішенням Виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 186 «Про присвоєння адреси об`єкту нерухомості нежитловому будинку по АДРЕСА_2 » присвоєно об`єкту нерухомості, який складається з: літ. А нежитлова будівля, загальною площею 60,7 кв. м., літ. В нежитлова будівля, загальною площею 532, 4 кв. м., літ. Г - нежитлова будівля, загальною площею 434,1 кв. м, наступну адресу: АДРЕСА_2 А.

15 серпня 2023 року на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бєлінським І.Д, реєстровий № 749, вищевказаний об`єкт нерухомості , що складається з: літ. А нежитлова будівля, загальною площею 60,7 кв.м., літ. В нежитлова будівля, загальною площею 532, 4 кв. м., нежитлова будівля, загальною площею 434,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , був проданий позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

15 серпня 2023 року на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бєлінським І.Д, реєстровий № 750, позивачем була продана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках кожному по , кадастровий номер: :01:003:0059, загальною площею: 1,8723 га; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, на якій розташований був вищезазначений об`єкт нерухомості, що належав позивачеві на праві власності.

Згідно Довідки, виданої Виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Матроського старостинського округу № 139/20-05 від 15.02.2024р. зазначено, відповідно до записів по господарської книги № 1 (2016 2023рр.) село Матроска Ізмаїльського району вул. Дунайська (Толбухіна), 1 є об`єктом нерухомості нежитлова будівля свинотоварної ферми, що належала ТОВ «Авангард», земельна ділянка сформована, присвоєно кадастровий номер: :01:003:0059, номер об`єкту погосподарського обліку - № 1130-1. Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги.

Водночас, з урахуванням положень п. п. 266.7.2, п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення рішення № 0-1502-UА0065506 від 12.06.2024 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) в розмірі 69314,85 грн. за 2023 рік.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення про визнання суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, протиправним, позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1502-UА0065506 від 12.06.2024 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) в розмірі 69314,85 грн. за 2023 рік, винесене контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та всупереч положенням чинного податкового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання чи є належні в 2023 році на праві власності позивачу будівлі, за якими відповідач здійснив нарахування спірних податкових зобов`язань, об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Та, відповідно, чи вірно відповідач кваліфікував спірні будівлі як об`єкт оподаткування та нарахував позивачу податкові зобов`язання.

Питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулює стаття 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що відповідно до п. п. 266.2.1 п. 266.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з визначених пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України буквених підпунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.

Згідно з пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності умов: така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2023 (ДК 018:2000); власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 21.05.2024 р. у справі № 600/5153/23-а.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. № 507, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

У 2023 році Міністерством економіки України наказом від 16.05.2023 р. № 3573 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2023, відповідно до якого нежитлові сільськогосподарські будівлі призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, віднесено до підрозділу "Інші нежитлові будівлі" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі").

З викладеного слідує, що до нежитлових сільськогосподарських будівель відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2023 належать до класу 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", в тому числі будівлі для тваринництва тощо.

Тобто, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу, підрозділу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000, та з 2023 року - ДК 018-2023.

Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Матроського старостинського округу № 139/20-05 від 15.02.2024р. зазначено, що відповідно до записів по господарської книги № 1 (2016 2023рр.) село Матроска Ізмаїльського району вул. Дунайська (Толбухіна), 1 є об`єктом нерухомості нежитлова будівля свинотоварної ферми, що належала ТОВ «Авангард», земельна ділянка сформована, присвоєно кадастровий номер: :01:003:0059, номер об`єкту погосподарського обліку - № 1130-1.

Отже, об`єкт нерухомості, що належав позивачу на праві приватної власності, щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належить до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 01.04.2021 р. у справі № 820/6752/16, від 17.02.2021 р. у справі № 820/3707/17, від 24.04.2020 р. у справі № 540/2206/19, від 10.04.2020 р. у справі №823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначив, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу - спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

Визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 р. № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більше того, законодавець з метою визначення осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вжив також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

Так, згідно з абз.2 ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечить його визначенню у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень п.5.3 ст. 5 Податкового кодексу України.

Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 р. у справі № 140/2700/19.

Суд зазначає, що позивач був сільськогосподарським товаровиробником відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство», мала статут сільськогосподарського виробника, та, маючи земельну ділянку за вказаною адресою у власності для ведення особистого селянського господарства, на позивача поширювалася дія положення Закону України «Про особисте селянське господарство».

Крім іншого, Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/3041/23 від 29.09.2023р. було встановлено, що нежитлові будівлі загальною площею 2069,10кв.м. та які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2 ), не є об`єктом оподаткування, відповідно до п. «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач безпідставно визначив частку об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2 ), загальною площею 2069,1 кв.м. об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та, відповідно, нарахував податкове зобов`язання у сумі 69314,85 грн. за 2023 рік.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1502-UА0065506 від 12.06.2024 року належить до визнання його протиправним та скасування, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, є правомірними, а отже, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС Одеській області № 0-1502-UА0065506 від 12.06.2024 року щодо визначення (нарахування) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), у розмірі 69314,85 грн. за 2023 рік

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд.5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1121 ( одна тисяча сто двадцять одна) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 21.04.2024 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період: з 09.12.2024 року по 13.12.2024 року, з 08.01.2025 р. по 24.01.2025 р., з 14.04.2025 по 18.04.2025 р., а також на лікарняному з 03.02.2025 р. по 21.02.2025 р., та з 26.02.2025 р. по 07.03.2025р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнит

21.04.25.