Справа № 520/3268/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 квітня 2025 року справа № 520/3268/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6,м. Київ,03049, ) третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся адвокат Голубцов Василь Анатолійович з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, викладене у вигляді Витягу з протоколу зсідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.10.23 р. №19/д, про направлення на доопрацювання документів ОСОБА_1 з підстав відсутності документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують що повнолітній син був членом сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до оскаржуваного рішення заяву позивача про отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена ст. 16 Закону № 2011-XII та ст. 15 Закону № 3551-XII повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 для доопрацювання з підстав неможливості встановити, чи є позивач - повнолітній син загиблого військовослужбовця непрацездатним (особою з інвалідністю) чи перебував він на його утриманні, а також неможливості встановити чи проживав він разом з батьком, вів з ним спільне господарство, мав взаємні права та обов`язки а також чи мав він власну сім`ю .

При цьому, як вказує позивач, згідно оскаржуваного рішення було зазначено, що позивач має подати або рішення суду, про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства, та наявність між ними спільних прав та обов`язків, або перебування на його утриманні.

Позивач зазначав, що вказані висновки, на його думку, є хибними, оскільки позивач у поданій заяві не вказував що він є непрацездатним (особою з інвалідністю), чи перебував на утриманні загиблого, от же вимога подання документів, що підтверджують наявність інвалідності або перебування на утриманні, є безпідставною.

Позивач висновував, що звернувся із заявою, як член сім`ї загиблого військовослужбовця: рідний син (що підтверджується свідоцтвом про народження), який проживав разом з батьком, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Таким чином, повертаючи на доопрацювання заяву про виплату одноразової грошової допомоги, відповідач діяв протиправно, виходячи з того, що він мав можливість самостійно, на підставі наданих разом з заявою документів, визначитись чи є рідний син загиблого військовослужбовця, який був зареєстрований та проживав разом з загиблим, членом сім`ї загиблого військовослужбовця.

Ухвалою суду від 03.03.2025р. відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін, запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач, повідомлений про відкриття провадження у справі, до суду відзив на позовну заяву не надав без повідомлення причин.

Суд зазначає, що надання відзиву є правом відповідача. Відповідно до частини 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа у справі пояснень до суду не надала.

Також ухвалою суду від 07.04.2025р. від Міністерства Оборони України витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких було ухвалено рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом зсідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.10.23 р. №19/д, про направлення на доопрацювання документів ОСОБА_1 з підстав відсутності документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують що повнолітній син був членом сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 ; надано десять календарних днів для надання витребуваних доказів до суду.

У строк, визначений судом, витребувані докази надано не було.

Суд зауважує, що відповідно до частини 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

З врахуванням викладеного суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, беручи до уваги, що позивачем було надано до суду копію оскаржуваного рішення, яке містить мотиви його ухвалення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 31.12.2021 р. № 362 капітана ОСОБА_2 призначено на посаду начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 .

02 березня 2022 року капітан ОСОБА_2 , начальник групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 загинув, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/48-005/22 від 11.03.2022р., копією Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 .

Згідно Довідки ВЧ НОМЕР_6 від 04.12.2022р. № 1168 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 340 від 10.06.2022р., травма і причина смерті ОСОБА_2 ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

В зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 31.05.2022р. № 126 ОСОБА_2 було виключено із списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення.

Суд зауважує також, що наведені вище обставини за змістом оскаржуваного рішення не є спірними.

В подальшому позивач, який є рідним сином ОСОБА_2 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження НОМЕР_7 , звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 07.06.2023р., у якій просив виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 . До заяви було додано, зокрема, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копію Свідоцтва про народження ОСОБА_1 № НОМЕР_7 , копію довідки про склад сім`ї.

За наслідками розгляду зазначеної заяви документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги відповідачем було повернуто на доопрацювання, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.10.2023р. № 19/д.

Підставами такого повернення було зазначено не надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявника (позивача) на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168.

Також судом встановлено, що у червні 2024 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (про визнання членом сім`ї), згідно якої просив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є членом сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони проживали однією сім`єю до 02.03.2022р. (справа № 644/4690/24).

Також судом вбачається, що у справі № 644/4690/24 через канцелярію суду 30.01.2025р. від представника заявника адвоката Голубцова В.А., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 01031124 від 03.11.2024р., надійшла заява, в якій він просив заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду у зв`язку з існуванням позасудового порядку визнання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

В зв`язку з цим ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.01.2025р. заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи : ІНФОРМАЦІЯ_7 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Як свідчать відомості ЄДРСР вказана ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Предметом спору в цій справі є рішення комісії Міністерства оборони України щодо направлення на доопрацювання пакету документів з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його батька, який загинув внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини. Тобто фактично позивачу було відмовлено у виплаті вказаної допомоги за наявних поданих ним документів.

Законом, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон №2011-XII.

Правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги врегульовано статтями 16 - 16-4 Закону № 2011-ХІІ, які неодноразово зазнавали змін, зокрема, в частині визначення кола осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Суд, враховуючи закріплений в статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів у часі, зазначає, що при вирішенні питання про наявність в особи права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає закон, чинний на момент виникнення права на отримання такої допомоги.

Наведене правило також знайшло своє відображення в пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», за змістом якого одноразова грошова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Так, пунктом 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 2 зазначеної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Пунктами 1, 2 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком №975.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 (тут і надалі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Пунктом 10 Порядку № 975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, яким, зокрема, визначено, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, з поміж іншого, додається довідка органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Аналіз норм Закону № 2011-XII та Порядку № 975 свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Та обставина, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, відповідачем не заперечується, однак в рамках розгляду цієї справи спірним є питання чи належить позивач ОСОБА_1 як повнолітній син померлого військовослужбовця до членів сім`ї, які відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Доводи позовної заяви в обгрунтування належності позивача до членів сім`ї зведено до того, що позивач проживав разом з батьком на момент смерті останнього, будучи зареєстрованим в одному житловому приміщенні (квартирі), з огляду на що позовна заява містила прохання про виклик до суду та допит свідків.

Надаючи оцінку цим доводам суд зауважує, що згідно наданої до суду копії Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) № 23712d83-b259-46d8-8c34-95159bs87e96 від 25.07.2022р. вказано, що станом на 25.07.2022р. за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . При цьому в графі «дата реєстрації місця проживання за вказаною адресою» , зокрема, щодо позивача інформація відсутня.

Оцінюючи вказаний доказ, суд зауважує, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже зазначена довідка, що складена станом на 25.07.2022р., яка не містить відомостей про дату реєстрації позивача у житловому приміщенні, не засвідчує тієї обставини, що на час смерті позивач, який є повнолітньою особою, мешкав разом з батьком та, відповідно, був членом сім`ї останнього. Судового рішення, яке б підтверджувало зазначену обставину позивач до суду не надав.

Суд звертає увагу, що за змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оспорюване рішення відповідача щодо фактичної відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги обумовлене саме відсутністю доказів на підтвердження його статусу як члена сім`ї померлого військовослужбовця.

Враховуючи наведене суд констатує, що на момент винесення відповідачем спірного рішення позивачем не було надано документа (документів), що підтверджує (підтверджують) факт проживання однією сім`єю з батьком, тому відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, комісія Міністерства оборони України діяла у межах повноважень та відповідно до вимог Закону №2011-XII та Порядку № 975, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Аналогічні правові висновки зроблено Верховним Судом в Постанові від 15.10.2024р. у справі № 140/4695/22.

Також з огляду на вказане правильними були дії позивача щодо звернення до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (про визнання членом сім`ї), згідно якої він просив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є членом сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони проживали однією сім`єю до 02.03.2022р., однак до належного результату вони не призвели.

Надаючи оцінку доводам представника позивача адвоката Голубцова В.А. щодо можливості встановити факт проживання позивача однією сім`єю з батьком в межах цієї справи, в тому числі, шляхом показань свідків, суд звертає увагу адвоката на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка, розглядаючи справу №560/17953/21 у постанові від 18.01.2024р. вказала на те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку: рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції; юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України, у зв`язку з чим Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про призначення та виплату одноразової грошової допомоги особі, яка вважає себе членом сім`ї померлого військовослужбовця, що має право на виплату такої допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII за умови, що існує необхідність встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю).

Застосовуючи до спірних відносин, які виникли у цій справі, наведені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.01.2024р. у справі №560/17953/21, а також враховуючи обставини справи, яка розглядається, встановлені судом, слід зазначити, що в цій справі вирішенню питання про наявність в позивача як повнолітнього сина померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII передує вирішення питання про встановлення факту, що має юридичне значення проживання однією сім`єю разом з батьком, яке лежить поза межами компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Таким чином, доводи представника позивача є помилковими та не спираються на актуальні правові позиції, що закріплені в останніх постановах Верховного Суду у схожих правовідносинах, а позовні вимоги не є обгрунтованими.

Між тим, оскільки спірним рішенням відповідача документи з приводу призначення спірної допомоги було направлено на доопрацювання, позивач не позбавлений можливості повторного звернення до місцевого суду загальної юрисдикції з метою встановлення факту проживання однією сім`єю з батьком ОСОБА_2 .

Як вказувалося вище, межі судового контролю при розгляді справ стосовно незаконності рішень суб`єктів владних повноважень визначено ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіривши згідно наведеної норми оскаржуване рішення відповідача, суд вважає, що його прийнято обґрунтовано, із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що вказує на необхідність в задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров