Справа № 520/29086/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р.Справа № 520/29086/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., повний текст складено 30.01.25 року по справі № 520/29086/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому , з урахуванням уточнень від 25.10.2024 , просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 на суму 154454,64 грн.;

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 у сумі 77205,26 грн.;

3. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 355103,11 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 284082,49 грн., за штрафними санкціями 71020,62 грн.;

4. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 29591,93 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 23673,54 грн. за штрафними санкціями 5918,39 грн.;

5. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку на суму 3000,00 грн., в тому числі 2400,00 грн. за податковим зобов`язанням, 600 грн. за штрафними санкціями;

6. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 64919,00 грн., в тому числі 51935,00 грн. за податковим зобов`язанням, 12984,00 грн. за штрафними санкціями;

7. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма ПС) від 26.07.2024 № 0, яким донараховано штраф у сумі 680,00 грн.;

8. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (форма ПС) від 26.07.2024 № 0, яким донараховано штраф у сумі 340,00 грн.;

9. Визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07;

10. Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 02.10.2024 № 0-2040.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмолено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає рішення суду протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те , що перевірка була проведена через 4 роки після закриття ФОП, наказ на проведення перевірки, акт перевірки та спірні рішення, вимоги та ППР позивач не отримував, оскільки знаходиться за кордоном, що підтверджується копією його закордонного паспорта. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на наступних обставинах, які позивач вважає недоведеними, а саме: в акті перевірки відповідач зазначає, що у IV кварталі 2018 року ПП-ФО ОСОБА_1 було здійснено вид діяльності, не зазначений в реєстрі платників єдиного податку. Зокрема, перевіркою встановлено, що у IV кварталі 2018 року ПП-ФО ОСОБА_1 був укладений договір від 03.12.2018 з БО «Благо-Віта» на постачання комп`ютерної техніки, виставлений до БО «Благо- Віта» рахунок від 12.12.2018 № СФ-0000003 на суму 33476,00 гривень на постачання комп`ютерного обладнання та отримання плати за це обладнання без наявності відповідного виду діяльності в реєстрі платників єдиного податку. Суд, прийшов до висновку, що станом на момент заключення вказаного договору з БО «Благо-Віта», виставлення за таким договором рахунка- фактури та приймання плати в реєстрі платників єдиного податку за ПП-ФО ОСОБА_1 значився один вид діяльності: «46.46 - Оптова торгівля фармацевтичними товарами», проте, належні та допустимі докази цього в матеріалах справи відсутні. На думку суду, приймання від БО «Благо-Віта» плати за таке обладнання свідчить про те, що позивач фактично почав здійснювати вид діяльності, не зазначений ним в заяві «Про застосування спрощеної системи» оподаткування. Проте, суд першої інстанції не врахував, що клас 46.46. «Оптова торгівля фармацевтичними товарами» включає оптову торгівлю фармацевтичними та медичними товарами. Відповідно до Закону України від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями) вироби медичного призначення (медичні вироби) це будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, призначені для діагностики, лікування, профілактики організму людини та (або) забезпечення таких процесів. Тобто, при визначенні відношення товару до медичного має значення лише його подальше використання. За видатковою накладною № 1 від 08.02.2019 було поставлено монітор пацієнта в комплектації, що є медичним товаром відповідно до (ДК 021:2015:33190000-8 - Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні (33195100-4 Монітори) за 33476 грн. Призначення платежів від 14.12.2018 та від 21.12.2018 були вказані помилково про що свідчить листи №14/12 від 14.12.2018, №10/01 від 10.01.2019, № 21/12 від 21.12.2018 та № 07/02 від 07.02.2019. В подальшому зазначений товар був переданий Медичному центру ТОВ «Небозвід», що підтверджується листом № 19 від 22.11.2024 з додатками. В свою чергу, суд взагалі не надав жодної оцінки зазначеним доказам, а також нормам матеріального права, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач на момент здійснення господарської операції не мав зазначеного КВЕДа. Позивач в ході розгляду справи, враховуючи судову практику, зокрема, постанову Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 200/6156/20-а адміністративне провадження № К/9901/11081/21, долучив до матеріалів справи докази, які підтверджують правомірність його дій, оскільки він не приймав участь у перевірці, зокрема, листи, які підтверджують помилку у призначенні платежу. Враховуючи зазначені обставини грошові кошти отримані позивачем від БО «Благо-Віта» не є доходом, отриманим від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, а тому до них не може бути застосована ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків, тому Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку на суму 3000,00 грн., в тому числі 2400 грн за податковим зобов`язанням, 600 грн. за штрафними санкціями підлягає скасуванню. Вважає , що позивач не може нести відповідальність за порушення Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 162, в свою чергу, порушення Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 в акті не зафіксовані. Також, вказує , що судом допущено неправильне застосування п.п. 65.10.1. п.65.10. ст. 65 Податкового кодексу України. Так, 05.03.2020 позивача знято з обліку та реєстрація платником єдиного податку була анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Тобто, станом на момент винесення рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 26.07.2024 № 3556/20- 40-24-10-07 реєстрація вже була анульована. Одночасно, реєстрація, яка вже анульована, та виключення з реєстру платників єдиного податку не може бути анульована повторно, через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності. Тобто, рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07 підлягає скасуванню. Вважає , що у разі скасування рішення від 26.07.2024 №3556/20-40-24-10-07 підлягають скасуванню і наступні рішення та вимоги, які ґрунтуються на можливості анулювання реєстрації платником єдиного податку після його анулювання, та заниженні ним, як наслідок, оподаткованого доходу, а саме: - Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 355 103,11 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 284082,49 грн., за штрафними санкціями 71020,62 грн.; - Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0 яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 29 591,93 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 23673,54 грн за штрафними санкціями 5918,39 грн.; - Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку на суму 3000,00 грн., в тому числі 2400 грн за податковим зобов`язанням, 600 грн. за штрафними санкціями ; - Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 64919 грн., в тому числі 51935 грн за податковим зобов`язанням, 12984 грн. за штрафними санкціями. Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 на суму 154 454, 64 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 у сумі 77205,26 грн.; податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 355 103,11 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 284082,49 грн., за штрафними санкціями 71020,62 грн.; податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 29 591,93 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 23673,54 грн за штрафними санкціями 5918,39 грн.; податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 64919 грн., в тому числі 51935 грн за податковим зобов`язанням, 12984 грн. за штрафними санкціями та податкової вимоги від 02.10.2024 № 0-2040 на суму 460272,04 грн. вважає , що судом не враховано, що за правилами пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Проте, відповідно до пп. 2, 3 п. 297.1. ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи. Враховуючи, що податок на доходи фізичних осіб нарахований на доходи, які отримані в результаті господарської діяльності позивача як платника єдиного податку та оподатковані за спрощеною системою оподаткування, податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 355 103,11 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 284082,49 грн., за штрафними санкціями 71020,62 грн. підлягає скасуванню. З врахуванням вище викладеного та положень п. 183.2 ст. 183 ПК України ОСОБА_1 не був зобов`язаний подати до контролюючого органу реєстраційну заяву для реєстрації платником ПДВ, оскілки був платником єдиного податку. Таким чином, доходи ПП-ФО ОСОБА_1 , отримані ним після 10.06.2019 не підлягають обкладенню податком на додану вартість. Тобто, Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 64919 грн., в тому числі 51935 грн за податковим зобов`язанням, 12984 грн. за штрафними санкціями також підлягає скасуванню. Виходячи з безпідставного визначення платнику сум податку на доходи фізичних осіб вважає , що контролюючим органом безпідставно прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 25.07.2024 № та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.07.2024 № 0. Враховуючи правомірність визначення позивачем оподатковуваного доходу, податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 26.07.2024 № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 29591 грн 93 коп., в тому числі: за податковим зобов`язанням в сумі 23673,54 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 5918,39 грн. також підлягає скасуванню. Все вище наведене свідчить про безпідставне формування і виставлення позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2024 № 0-2040 на суму 460272,04 грн. Також , вказує , що для платників податків другої та третьої групи, не визначено об`єкта пов`язаного з оподаткуванням, квартира позивача не є об`єктом оподаткування та не є об`єктом пов`язаним з оподаткуванням. Отже, обов`язку подавати заяву за формою № 20-ОПП у позивача не виникає. В свою чергу, враховуючи відсутність підстав для переходу на загальну систему оподаткування позивач не був зобов`язаний подавати податкову декларацію про майновий стан і доходи, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 № 859. Підстави для подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування також відсутні. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») від 26.07.2024 № 0, яким на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 і п. 120.1. ст.120 донараховано штраф у сумі 680 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») від 26.07.2024 № 0, яким на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 і п. 117.1. ст.117 донараховано штраф у сумі 340 грн підлягає скасуванню. Крім того, вважає , що суд не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18. Також, зазначає , що проведення перевірки під час воєнного стану у зоні можливих бойових дій, до яких відноситься Харків, можливо лише за наявності можливості забезпечити безпечний доступ до документів платником. Позивач не отримував у встановленому законом порядку копії наказу та повідомлення про проведення такої перевірки (з відомостями про дату її початку та місце проведення тощо) до початку її проведення, оскільки перебував за кордоном. Відповідач стверджує, що наказ направлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення (номер 063), проте, достатніх доказів, що направлявся саме наказ не надано. Крім того, копії наданих документів не засвідчені належним чином. Позивач не визнає достовірність та належність наданих документів. З листа відповідача від 10.10.2024 року, відзиву та акту перевірки вбачається, що засвідчену копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2024 року № 1618-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )» 18.04.2024 направлено ПП-ФО ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через національного оператора поштового зв`язку України АТ «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно приписів п. 42.2 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі за текстом - ПКУ) на податкову адресу (зареєстроване місце проживання) - АДРЕСА_1 (номер поштового відправлення 063), наказ було повернуто, проте, відсутні належні докази направлення саме наказу. Крім того, позивач проживає за межами України, тобто на момент проведення перевірки ним змінено податкову адресу. Враховуючи наведене, надані конверти та повідомлення не є належним та допустимими доказом проведення перевірки. В матеріалах справи відсутні докази, ознайомлення позивача з наказом про перевірку під час його перебування за кордоном, як і з актом перевірки, враховуючи наведене, надані відповідачем повідомлення та конверти не є належним доказом отримання наказу на перевірку та є неналежним та недопустимим доказом. Навіть якщо вважати, що підстави для перевірки були, позивач мав право надати під час перевірки документи починаючи з 23.06.2019 (тобто за строк не більше ніж 1825 днів до моменту проведення перевірки), щодо інших документів строк їх зберігання сплив на момент проведення перевірки. В свою чергу, документальну позапланову перевірку позивача було проведено за період з 10.07.2018 по 05.03.2020, а «нібито» порушення були встановлені у IV кварталі 2018 року, в свою чергу, висновки контролюючого органу ґрунтуються на «припущенні» щодо відсутності документів, які підтверджують правомірність дій платника. Вважає, що відповідачем не доведено правомірність проведення перевірки, а суд прийшов до помилково висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року по справі №520/29086/24, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області у повному обсязі.

ГУ ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та помилковими, а апеляційну скаргу відповідно такою, що не підлягає задоволенню, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 520/29086/24 залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 , з 10.07.2018 перебував фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13, частини шістнадцятої статті 25, пункту 925 розділу VIII Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції Закону України від 09 листопада 2023 року № 3453-ІХ), у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).

Відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 1618-п, повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, виданого ГУ ДПС, була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за період діяльності 10.07.2018 по 05.03.2020, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача - 05.03.2020.

Засвідчену копію наказу ГУ ДПС у Харківській області від 16.04.2024 № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) 18.04.2024 направлено позивачу засобами поштового зв`язку через національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно приписів п. 42.2 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 ПК України на податкову адресу (зареєстроване місце проживання) АДРЕСА_1 (номер поштового відправлення 063).

Повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185 направлено 18.04.2024 позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно приписів п. 42.2 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 ПКУ на податкову адресу (зареєстроване місце проживання) АДРЕСА_1 (номер поштового відправлення 063).

Запрошення на підписання матеріалів, складених за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки, від 16.04.2024 № 1164/20-40-24-10-17 (надалі за текстом Запрошення) направлено позивачу 18.04.2024 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно приписів п. 42.2 ст. 42 ПКУ на податкову адресу (зареєстроване місце проживання) АДРЕСА_1 (номер поштового відправлення 063).

Вказаним запрошенням податковим органом запропоновано позивачу отримати нарочно матеріал, складений за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, особисто або через законного представника, 26.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно даних із системи відстеження відправлень національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта поштове відправлення 063, в якому містилися засвідчена копія наказу ГУ ДПС у Харківській області від 16.04.2024 № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення, 03.05.2024 було повернуте за закінченням терміну зберігання.

Вказана інформація знайшла своє відображення відмітками АТ Укрпошта на довідці Про причини повернення/досилання.

Фактично поштове відправлення 063 було повернуте на юридичну адресу ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків) 04.05.2024.

ГУ ДПС також здійснені заходи щодо відображення скан-копії наказу ГУ ДПС від 16.04.2024 № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), повідомлення про проведення перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення в електронному кабінеті Позивача через систему документування контролюючого органу ІТС Управління документами.

Згідно квитанцій Про доставку документів в Електронний кабінет зазначені скан-копії надійшли позивачу 16.04.2024, відповідно, о 13:12, о 13:52, о 13:56.

ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну планову перевірку позивача за період з 10.07.2018 по 05.03.2020, за результатами якої складено акт від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ (надалі за текстом - акт перевірки від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/).

Результати проведеної перевірки оформлено актом від 26.06.2024 № 29980/20-40- 24-10-07/ Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за період діяльності 10.07.2018 по 05.03.2020, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Актом перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ встановлено порушення позивачем наступних вимог:

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині неподання до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП для взяття на облік господарської одиниці;

- п. п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині здійснення виду діяльності, що не був зазначений в реєстрі платників єдиного податку;

- п. 298.5 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині недотримання порядку подання заяви Про застосування спрощеної системи оподаткування для внесення змін у види господарської діяльності;

- п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 (у редакції 2019 та 2020 років), п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019 та 2020 роки;

- п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 284082,49 гривень;

- ст. 163, ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині заниження військового збору суму 23673,54 гривень;

- п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. п. 2 п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині заниження суми єдиного податку до сплати в бюджет за 2019 рік у розмірі 2400,00 гривень;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного, внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, абзацу другого пункту 3 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції згідно закону від 04.05.2018 № 469) в частині заниження єдиного внеску на 154454,64 гривень за 2019 та 2020 роки;

- п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. п. 2 п. 180.1 ст. 180, п. 183.2 ст. 183, п. п. а п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. п. а п. 193.1 ст. 193, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями в частині заниження суми ПДВ до сплати в бюджет у розмірі 51935,00 грн..

Відповідно до абз. 2 п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

ГУ ДПС 26.06.2024 було направлено примірник акту від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ на податкову адресу/зареєстроване місце проживання позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення через національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта (номер поштового відправлення 723).

Факт, дату та форму відправлення позивачу примірника Акту підтверджуємо списком згрупованих поштових відправлень від 26.06.2024 № 2024 06 26 24 10.

11.07.2024 поштове відправлення 723, в якому містився примірник Акту, було повернуте до ГУ ДПС за закінченням терміну зберігання згідно відміток оператора поштового зв`язку на Довідці Про причини повернення/досилання та узгоджується з даними системи відстеження відправлень АТ Укрпошта за номером відправлення 723.

Станом на момент направлення примірника Акту від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ позивачем не подавалася до контролюючого органу Заява про бажання отримувати документ через Електронний кабінет (Додаток 3 до Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637), відповідно, положення п. 42.4 ст. 42 ПК України на нього не розповсюджувалися.

Таким чином, згідно приписів п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 ПК України примірник Акту саме у паперовому форматі вважаються належним чином врученими позивачу 11.07.2024.

Позивач не скористався своїм правом, визначеним п. 86.7 ст. 86 ПК України, в частині подання заперечення на Акт від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ в якості заявлення факту свого непогодження з висновками контролюючого органу.

У строк, встановлений п. 86.8 ст. 86 ПК України, ч. 3 розділу VІ, ч. 7 розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (надалі за текстом - Інструкція № 449) ГУ ДПС на підставі Акту були прийняті наступні рішення:

- Податкове повідомлення-рішення (форма ПС) від 26.07.2024 № 0 на суму 340,00 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма ПС) від 26.07.2024 № 0 на суму 680,00 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 на суму 64919,00 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 на суму 3000,00 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 на суму 29591,93 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0 на суму 355103,11 грн.;

- Рішення від 25.07.2024 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 77205,26 грн.;

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.07.2024 № 0 на суму 154454,64 грн.;

- Рішення Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07.

Не погодившись з вищевказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі відповідачем доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних вимог, податкових повідомлень-рішень та рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Щодо питання вручення наказу про проведення документальної позапланової перевірки та інших документів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Приписи п.79.2 ст.79 ПК України передбачають, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Тобто, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Отже, наказ та повідомлення повинні бути надіслані та отримані платником податків до початку проведення перевірки.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 18.07.2019 у справі №0440/5993/18, від 11.05.2023 у справі № 640/18756/21 та від 17.05.2023 у справі №160/5892/20.

Положеннями п.42.2 ст.42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з положеннями п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податковим законодавством передбачено два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків (без використання електронного кабінету): надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

5-1) виявлено недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом;

5-2) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної держави, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладених на їх підставі міжвідомчих договорів, про виявлення таким органом помилок, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунка особи, яка є резидентом відповідної іноземної держави, або про невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу може бути надано в електронному або паперовому вигляді на вибір платника податків.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Тобто, податковий орган для встановлення певних обставин, не обмежений звернення лише до платника податків щодо якого здійснюється перевірка.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу; 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України передбачається, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

З матеріалів справи вбачається , що згідно даних Реєстру територіальної громади м. Харкова, фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент направлення засвідченої копії наказу ГУ ДПС від 16.04.2024 № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення позивачем не подавалася до контролюючого органу, Заява про бажання отримувати документ через Електронний кабінет (Додаток 3 до Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637), відповідно, положення п. 42.4 ст. 42 ПК України на нього не розповсюджувалися.

Копія наказу ГУ ДПС від 16.04.2024 року № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення були направлені ГУ ДПС позивачу 18.04.2024 на його податкову адресу/зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення (номер поштового відправлення 063).

ГУ ДПС також здійснені заходи щодо відображення скан-копії наказу ГУ ДПС від 16.04.2024 № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), повідомлення про проведення перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення в електронному кабінеті позивача через систему документування контролюючого органу ІТС Управління документами.

Відповідно до квитанцій Про доставку документів в Електронний кабінет зазначені скан-копії надійшли Позивачу 16.04.2024, відповідно о 13:12, о 13:52, о 13:56.

Відповідно до положень п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно Реєстру територіальної громади м. Харків зареєстроване місце проживання Позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних із системи відстеження відправлень національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта поштове відправлення 063, в якому містилися засвідчена копія наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2024 року № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення, 03.05.2024 було повернуте за закінченням терміну зберігання.

Окреслена інформація також підтверджується відмітками АТ Укрпошта на довідці Про причини повернення/досилання.

Фактично поштове відправлення 063 повернуте на юридичну адресу Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків) 04.05.2024.

Згідно приписів п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 ПК України зазначені документи саме у паперовому форматі вважаються належним чином врученими позивачу 03.05.2024.

Як наслідок засвідчена копія наказу ГУ ДПС від 16.04.2024 року № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185, Запрошення вважається належним чином врученими позивачу 03.05.2024.

Крім того, перед початком перевірки (яка фактично розпочалася 13.06.2024) ГУ ДПС виконано умову, викладену в абзаці першому п. 79.2 ст. 79 ПКУ, в частині вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Податковим органом направлено копію наказу на проведення перевірки за 30 календарних днів до її початку, тобто виконано вимогу абзацу другого п. 79.2 ст. 79 ПК України.

Стосовно відсутності у позивача обов`язку повідомляти відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки у зв`язку з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про припинення ним підприємницької діяльності та у зв`язку із виїздом за межі території України, то колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Вказане Положення розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) та регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства

Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Цим Положенням серед іншого визначаються порядок та процедура повідомлення фізичної особи - платника податків про мету збору персональних даних, їх склад, а також про її права та обов`язки як суб`єкта персональних даних (ч.1-3 розділу І вказаного Положення).

Згідно частини 1 розділу ІІ обумовленого Положення усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Отже процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме із виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою № 5ДР і така процедура поширюється на усіх фізичних осіб громадян України незалежно від їх місця проживання та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про припинення їх підприємницької діяльності.

Натомість з матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що доказів звернення до податкового органу з відповідною заявою про внесення (до облікової картки платника -фізичної особи) відомостей щодо зміни даних (зокрема щодо зміни місця проживання) у зв`язку з виїздом за кордон або повідомлення про перебування за межами України або обрання способу взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі позивач не надав.

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно направлено рекомендоване поштове відправлення з наказом Головного управління ДПС у Харківській області від 16.04.2024 року № 1618-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , повідомленням про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.04.2024 № 185 та запрошенням на адресу позивача зазначену у даних облікової картки такого платника -фізичної особи.

Колегія суддів зазначає , що перебування позивача за кордоном, фізична його відсутність за податковою адресою, відсутність у нього доступу до електронного кабінету платника податків є виключно його суб`єктивними обставинами (обставинами особистого характеру), які ніяк не створюють у законодавстві для нього особливих умов щодо здійснення контролюючим органом відносно нього процедур, що передують проведенню документальних перевірок, процедур проведення перевірки, оформлення та реалізації її результатів, оскільки це суперечило б принципу рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації (п. п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №826/11455/15 дійшов висновку про те, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 ст.42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

Принагідно суд зазначає, що з боку позивача у правовій позиції не повідомляється і не конкретизується обставини, що перешкоджають чи унеможливлюють його доступ до мережи Інтернет.

Крім того , як вбачається з матеріалів справи позивачем встановлений зв`язок з його представником та організовано його представництво в суді, що не узгоджується з посиланнями на відсутність доступу до інформаційного простору через мережу Інтернет.

З огляду на приведені положення законодавства, фактичні обставини справи та доводи скаржника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Неотримання платником податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки надісланим контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення не свідчить про невиконання відповідачем обов`язку встановленого податковим законодавством щодо своєчасного та належного повідомлення платника податків про проведення перевірки (постанови Верховного Суду від 9 жовтня 2018 року у справі №820/1864/17, від 18 липня 2019 року у справі №0440/5993/18, від 21.10.2021 року по справі №360/4692/19 та від 17.03.2021 по справі №823/1606/17).

Стосовно закінчення строків, встановлених п. 44.3 ПК України для зберігання платниками податків документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та не внесення жодних змін, які стосувалися обчислення строків зберігання таких документів, або запровадження мораторію, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно х пунктом 44.3. ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

44.3.1. 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;

44.3.2. 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

44.3.3. 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

44.3.4. 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

За змістом пункту 102.3 статті 102 названого Кодексу відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого:

102.3.1. платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні;

102.3.2. контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків;

102.3.3. контролюючим органом зупинено, продовжено, перенесено строки проведення перевірки у порядку, передбаченому статтями 44, 82 та 85 цього Кодексу або Митним кодексом України.

З матеріалів справи убачається, що перевірка господарської діяльності позивача проведена за період з 10.07.2018 по 05.03.2020. 05.03.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за рішенням позивача внесено запис про припинення його підприємницької діяльності.

Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах визначено розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

Платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Підставою для зняття фізичної особи-підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем за його рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою (абзац перший підпункту 1 пункту 11.18 розділу XI Порядку № 1588).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності (абзац перший підпункту 6 пункту 11.18 розділу XI Порядку № 1588).

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПКУ документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Абзацами першим четвертим пункту 102.1 статті 102 ПКУ визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПКУ, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 прим. 2 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39 прим. 2 ПКУ) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПКУ, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПКУ, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами ПКУ.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПКУ (пункт 113 1 статті 113 ПКУ).

Підпунктом 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 Кодексу передбачено, що відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого, зокрема, контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Слід зауважити, що пунктом 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПКУ.

При цьому дію пункту 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».

Водночас, пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у пункті 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Так, відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Підсумовуючи викладене, у разі внесення до ЄДР запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або подання до контролюючого органу заяви за формою № 8-ОПП фізичною особою, яка припинила незалежну професійну діяльність, позапланова документальна перевірка (крім єдиного внеску) проводяться за період, визначений контролюючим органом з урахуванням строків давності 1095 днів, що продовжуються на період їх зупинення з 18 березня 2020 року до 31 липня 2023 року (включно). Окрім того, з урахуванням абзацу четвертого підпункту 44.3.4 пункту 44.3 статті 44 ПК України передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності в тому числі і на період з 18 березня 2020 року до 31 липня 2023 року.

За приведених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про закінчення строків, встановлених п. 44.3 ПК України для зберігання позивачем, як платником податків документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті так і строків проведення перевірки.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано процедуру проведення перевірки, за наслідками якої були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, а вище приведені доводи позивача не спростовують правомірності проведення такої перевірки.

Стосовно неотримання акту перевірки , колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів абзацу другого п. 86.4 ст. 86 ПК України зазначено, що акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податковим органом 26.06.2024 направлено примірник Акту на податкову адресу/ зареєстроване місце проживання позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення через національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта (номер поштового відправлення 723).

Факт, дату та форму відправлення позивачу примірника Акту підтверджуємо Списком згрупованих поштових відправлень від 26.06.2024 № 2024 06 26 24 10. 11.07.2024 поштове відправлення 723, в якому містився примірник Акту, було повернуте до ГУ ДПС за закінченням терміну зберігання згідно відміток оператора поштового зв`язку на Довідці Про причини повернення/досилання та узгоджується з даними системи відстеження відправлень АТ Укрпошта за номером відправлення 723.

Станом на момент направлення примірника Акту позивачем не подавалася до контролюючого органу Заява про бажання отримувати документ через Електронний кабінет (Додаток 3 до Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637), відповідно, положення п. 42.4 ст. 42 ПКУ на нього не розповсюджувалися.

Таким чином, згідно приписів п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 ПК України примірник Акту саме у паперовому форматі вважаються належним чином врученими позивачу 11.07.2024.

Факт знаходження позивача за кордоном або фізична відсутність його за офіційною податковою адресою не створює для нього особливих умов для вручення контролюючим органом йому документів або особливих передумов для проведення документальної перевірки його господарської діяльності, окресленого положеннями діючого законодавства не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача засвідчена копія акту в рамках виконання ГУ ДПС адвокатського запиту отримана 11.10.2024 і таке отримання акту не прирівнюється до отримання/направлення примірнику акту у розумінні п. 42.2, п. 42.5 ст. 42, п. 86.4 ст. 86 ПК України.

Положення законодавства чітко розмежовують процедуру направлення, отримання та надання відповіді на адвокатський запит та і процедуру що передбачена п. 42.2, п. 42.5 ст. 42, п. 86.4 ст. 86 ПК України.

Також, з матеріалів справи вбачається , що 26.07.2024 ГУ ДПС направило оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій, податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки), рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, прийняті на підставі акту перевірки , на податкову адресу/зареєстроване місце проживання позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення через національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта (номер поштового відправлення 797).

Примірники рішення про застосування фінансових санкцій, податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку 20.08.2024 були вручені позивачу особисто згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повернутого до ГУ ДПС, що також узгоджується з даними системи відстеження відправлень АТ Укрпошта за номер відправлення 797.

Стосовно доводів позивача про отримання зазначених рішень знайомим позивача без наявності наданих від нього повноважень, колегія суддів зазначає, що рекомендоване повідомлення про вручення до поштового відправлення 797, в якому містилися примірники податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку містить напис Старцев у розділі, що фіксує факт отримання поштового відправлення.

Така інформація узгоджується з інформацією із системи відстеження відправлень національного оператора поштового зв`язку України АТ Укрпошта за номером 797, яка підтверджує, що таке поштове відправлення було вручене Позивачу особисто.

Крім того, поштове відправлення 797 було направлене ГУ ДПС позивачу на його зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ) із суворим дотриманням приписів п. 42.2 ст. 42 ПК України, а отже - податковим органом повністю та беззаперечно виконано всі вимоги податкового законодавства в частині направлень документів позивачу.

Принагідно суд зазначає, що національний оператор поштового зв`язку України АТ Укрпошта у свої діяльності керується Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2009 № 270 (Постанова № 270).

Серед іншого суд зазначає, що згідно п. 81 Постанови № 270 рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками "Судова повістка", "Повістка ТЦК"), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

При цьому чинним законодавством не передбачений контроль податкових органів за виконанням операторами поштового зв`язку їх внутрішніх інструкцій після передачі поштових відправлень для подальшої доставки, окреслене не узгоджується як з повноваженнями податкового органу так і з повноваженнями оператора поштового зв`язку в питанні контролю.

Враховуючи наявний обсяг доказів в матеріалах справи у суду відсутні підстави вважати, що АТ Укрпошта вручила поштове відправлення 797 з порушенням Постанови № 270, таких фактів з боку представника позивача в ході розгляду справи не доведено, а судом не встановлено.

Інформативно суд зазначає, що податковий орган не наділений повноваженнями здійснювати моніторинг переміщень позивача по території України чи поза її межами, оскільки це є прямим порушенням ст. 32 Конституції України.

У постанові від 16.08.2023 року у справі № 160/17914/21 Верховний Суд вказав на тому, що платнику податків належить обґрунтувати яким чином не отримання ним відповідних документів мало вплив на суть зазначеного податковим органом допущеного порушення позивачем та відповідного донарахування податкових зобов`язань. Не кожне можливе допущене порушення процедурного питання може мати безумовні наслідки протиправності прийнятого рішення.

Щодо встановленого в ході перевірки позивачем порушення вимог податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

В ходів проведеної перевірки встановлено, що у ІV кварталі 2018 року позивачем порушено п. п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення виду діяльності, не зазначеного в реєстрі платників єдиного податку.

Так , у ІV кварталі 2018 року позивачем укладений договір поставки від 03.12.2018 між Позивачем (Постачальник) та Благодійним фондом Благо-Віта (Покупець).

Предмет договору: Постачальник зобов`язується поставити та передати у зумовлені строки Покупцю комп`ютерну техніку, комплектуючі та периферійне устаткування (Товар) у кількості, асортименті і за ціною згідно специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і своєчасно оплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору.

Договір підписано Позивачем та президентом Благодійного фонду Благо-Віта В.В. Правдіним та скріплено печаткою благодійного фонду.

До договору надано специфікацію (Додаток № 1) на суму 33476,00 гривень, згідно якої товаром виступали мережева карта, клавіатура, миша, кабель, жорсткий диск, модуль пам`яті, материнська плата тощо.

В рамках цього договору складена видаткова накладна від 08.02.2019 № 1, виставлена позивачем до Благодійного фонду Благо-Віта на придбання товару на суму 33476,00 грн..

Наявні банківські платіжні доручення, згідно яких Благодійним фондом Благо-Віта були переказані на розрахунковий рахунок Позивача № НОМЕР_2 , відкритий в АТ Райффайзен Банк, наступні суми: Дата Призначення Сума, гривень 14.12.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 р. Без ПДВ 13000,00 21.12.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 р. Без ПДВ 3000,00 10.01.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 р. Без ПДВ 13130,00 07.02.2019 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 р. Без ПДВ4346,00 Всього, гривень 33 476,00 грн..

Банківськими виписками підтверджено отримання позивачем від Благодійного фонду Благо-Віта грошових коштів у сумі 33476,00 грн., у т. ч. у 2018 році 16000,00 грн., у 2019 році - 17476,00 грн..

Таким чином документально підтверджено виплату Благодійним фондом Благо-Віта позивачу доходу з ознакою 157 у 2018 році - 16000,00 грн., у 2019 році - 17476,00 грн..

Позивачем було також виставлено рахунок-фактуру від 12.12.2018 № СФ-0000003 на суму 33476,00 грн. до БО Благо-Віта на придбання мережевої карти, миші, кабелю, жорсткого диску, оптичного привіду, відеокарти, материнської плати тощо.

Враховуючи наявність вищевказаної господарської операції на постачання комп`ютерного обладнання та отримання плати за це обладнання без наявності відповідного виду діяльності в реєстрі платників єдиного податку податковий орган дійшов висновку щодо порушення позивачем п. п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення виду діяльності, що не був зазначений в реєстрі платників єдиного податку.

Станом на момент заключення вказаного договору з БО Благо-Віта, виставлення за таким договором рахунка-фактури та приймання плати в реєстрі платників єдиного податку за позивачем значився один вид діяльності: 46.46 Оптова торгiвля фармацевтичними товарами.

БО Благо-Віта не є організацією, що спеціалізується на наданні медичних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що КВЕД 46.51 оптова торгівля комп`ютерами, периферiйним устаткованням i програмним забезпеченням був доданий до реєстру платників єдиного податку позивачем згідно заяви від 14.02.2019 № 21874/ФОП, тобто з пропущенням строку, визначеного п. 298.5 ст. 298 ПК України. Пункт 298.5 статті 298 ПКУ наголошує, що у разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності, видів господарської діяльності заява (щодо внеснення змін) подається платниками єдиного податку першої і другої груп не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Договір про постачання комп`ютерного обладнання укладений між позивачем та БО Благо-Віта 03.12.2018.

Таким чином, граничним строком подання заяви Про застосування спрощеної системи оподаткування для позивача є дата 20.01.2019.

Положення п. 298.5 ст. 298 ПК України не ототожнює поняття зміни видів господарської діяльності з фактом здійснення видів господарської діяльності, які станом на момент їх здійснення не занесені до реєстру платників єдиного податку.

Зміни видів господарської діяльності можуть передбачати прийняття платником рішення про такі зміни, внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, заключення договорів (без вчинення дій), що передбачають виконання діяльності, відсутньої в реєстрі платників єдиного податку тощо.

Виставлення позивачем рахунків на постачання комп`ютерного обладнання та приймання від БО Благо-Віта плати за таке обладнання свідчить про те, що він фактично почав здійнювати вид діяльності, не зазначений ним в заяві Про застосування спрощеної системи оподаткування, про що позивач був обізнаний, оскільки в наданих до перевірки документах міститься роздрукований скрин-шот з його електронного кабінету станом на 21.01.2019, а саме підсистеми Реєстр платників єдиного податку, який відображає один вид діяльності: 46.46 оптова торгiвля фармацевтичними товарами.

Підстави, що зобов`язують платників спрощеної системи оподаткування змінити групу єдиного податку чи відмовитися від спрощеної системи оподаткування наведені у п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Положеннями п.п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України унормовано, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

ГУ ДПС направлявся запит від 24.12.2021 № 58798/6/20-40-07-17-16 Благодійному фонду Благо-Віта щодо отримання документального підтвердження виплати позивачу доходу.

Благодійним фондом Благо-Віта надано відповідь від 08.02.2022 № 1/02 (вх. ГУ ДПС від 11.02.2022 № 16699/6), якою підтверджуються господарські взаємовідносини зі позивачем та надані наступні документи: Договір поставки від 03.12.2018, укладений між Позивачем (Постачальник) та Благодійним фондом Благо-Віта (Покупець). Предмет договору: Постачальник зобов`язується поставити та передати у зумовлені строки Покупцю комп`ютерну техніку, комплектуючі та периферійне устаткування (Товар) у кількості, асортименті і за ціною згідно специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і своєчасно оплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору. Договір підписано Позивачем та президентом Благодійного фонду Благо-Віта Правдіним В.В. та скріплено печаткою благодійного фонду.

До договору надано специфікацію (Додаток № 1) на суму 33476,00 грн., згідно якої товаром виступали мережева карта, клавіатура, миша, кабель, жорсткий диск, модуль пам`яті, материнська плата тощо.

Видаткова накладна від 08.02.2019 № 1, виставлена позивачем до Благодійного фонду Благо-Віта на придбання товару на суму 33476,00 грн..

Банківські платіжні доручення, згідно яких Благодійним фондом Благо-Віта були переказані на розрахунковий рахунок Позивача № НОМЕР_2 , відкритий в АТ Райффайзен Банк, наступні суми: Дата Призначення Сума, гривень 14.12.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 Без ПДВ 13000,00 грн. 21.12.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 Без ПДВ 3000,00 грн. 10.01.2018 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 Без ПДВ 13130,00 грн. 07.02.2019 Оплата за комп`ютер згідно рахунку № 3 від 12.12.2018 Без ПДВ 4346,00 грн. Всього, 33 476,00 грн..

Банківськими виписками підтверджено отримання позивачем від Благодійного фонду Благо-Віта грошових коштів у сумі 33476,00 грн., у т. ч. у 2018 році 16000,00 грн., у 2019 році 17476,00 грн.

Таким чином документально підтверджено виплату Благодійним фондом Благо-Віта Позивачу доходу з ознакою 157 у 2018 році 16000,00 грн., у 2019 році 17476,00 грн..

Позивачем також виставлено рахунок-фактуру від 12.12.2018 № СФ-0000003 на суму 33476,00 грн. до БО Благо-Віта на придбання мережевої карти, миші, кабелю, жорсткого диску, оптичного привіду, відеокарти, материнської плати тощо.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ні рахунок-фактура від 12.12.2018 № СФ-0000003, ні видаткова накладна від 08.02.2019 № 1 не містять відомості про товари, що мають медичне призначення.

Такі позиції товарів не могли використовуватися БО Благо-Віта в медичних цілях, оскільки вона не є організацією, що надає медичні послуги (платно/безоплатно), не має відповідної ліцензії, а є благодійною організацією з видом діяльності надання iншої соцiальної допомоги без забезпечення проживання, н.в.i.у..

БО Благо-Віта не могла використовувати монітор пацієнта, оскільки не має ліцензії на прийом пацієнтів, діагностику людського організму та вчинення над ним медичних маніпуляцій у лікувальних/дослідницьких цілях.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, видом діяльності БО Благо-Віта (код за ) є надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання, н. в. і. у. (КВЕД 88.99).

Відповідно до змісту пояснень до класифікації видів економічної діяльності, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 № 396, цей вид діяльності не передбачає надання медичних послуг.

Відповідно, реалізовані Позивачем БО Благо-Віта товари (мережева карта, миша, кабель, жорсткий диск, оптичний привід, відеокарта, материнська плата тощо) не можуть розглядатися в якості медичного виробу, оскільки БО Благо-Віта не є організацією, що надає медичні послуги та не має відповідної ліцензії/дозволів.

Таким чином, у ІV кварталі 2018 року позивачем був укладений договір з БО Благо-Віта на постачання комп`ютерної техніки, виставлений до БО Благо-Віта рахунок на постачання комп`ютерного обладнання та отримано плату за це обладнання без наявності відповідного виду діяльності в реєстрі платників єдиного податку, з чого вбачається порушення п. п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення виду діяльності, що не був зазначений в реєстрі платників єдиного податку. Слід зазначити, що КВЕД 46.51 оптова торгiвля комп`ютерами, периферiйним устаткованням i програмним забезпеченням був доданий до реєстру платників єдиного податку позивачем згідно заяви від 14.02.2019 № 21874/ФОП, тобто з пропущенням строку, визначеного п. 298.5 ст. 298 ПК України.

Вказані обставини позивачем в ході судового розгляду справи не спростовані.

Стосовно доводів позивача щодо помилковості визначення в призначенні платежів від 14.12.2018 та від 21.12.2018 монітора пацієнта в комплекції, що є медичним товаром, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено , що рахунок-фактура від 12.12.2018 № СФ-0000003 та видаткова накладна від 08.02.2019 № 1 не містять інформації про монітор пацієнта.

Разом з цим , ці документи надані до контролюючого органу безпосередньо БО Благо-Віта листом від 08.02.2022 № 1/02 (вх. ГУ ДПС від 11.02.2022 № 16699/6) без зазначень, що такі документи містять невірні відомості, помилки, без зазначень про наявність помилок у призначеннях платежів від 14.12.2018 та від 21.12.2018.

Окрім того, згідно п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Щодо посилання позивача на норми Закону України від 16.07.1999 № 996- XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні колегія суддів зазначає , що окреслені норми не поширюються на фізичних осіб підприємців, це прямо випливає з його статті 2, а позивач у своїй господарській діяльності бухгалтерський облік фактично не вів, в ході розгляду справи протилежного з боку представника позивача не доведено, а судом не встановлено.

Щодо неможливості позивача надати докази торгівлі ним медичними товарами у зв`язку з перебуванням його за кордоном та відсутність відомостей про проведення перевірки, суд зазначає, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п.п. 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині невідмови від спрощеної системи оподаткування після здійснення виду діяльності, що не був зазначений в реєстрі платників єдиного податку, був зроблений на підставі документів, отриманих від контрагента.

Такі документи підписані позивачем, підтверджують факт господарських взаємовідносин, твердження позивача щодо реалізації БО Благо-Віта саме медичних товарів суперечать фактично оформленим документам та характеру діяльності БО Благо-Віта.

Щодо посилання Позивача на факт набрання законної сили Інструкцією про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 162 вже після реєстрації ним припинення підприємницької діяльності, судом встановлено, що згідно абзацу другого п. 14 розділу І Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (чинна на момент вчинення порушення) забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Таким чином, отримання коштів за результатами здійснених господарських операцій на карткові рахунки, відкриті для власних потреб, було заборонено і в момент фактичного здійснення позивачем таких дій.

Стосовно доводів позивача з посиланням на неможливість надання ним доказів, які підтверджують правомірність його дій, оскільки він не приймав участь у перевірці , колегія суддів зазначає, що за позивачем не закріплене податковим законодавством право приймати участь у перевірках контролюючого органу. На момент проведення перевірки позивач мав право бути присутнім при проведенні перевірки. При цьому, податковий орган такому праву не перешкоджав.

Щодо твердження позивача, що станом на момент винесення рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07 реєстрація платником єдиного податку була вже анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України однією з підстав для виключення платника з реєстру платників єдиного податку є припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач припинив підприємницьку діяльність 05.03.2020.

Згідно п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої 2 третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Положення п. 299.11 ст. 299 ПК України не роблять виключень для платників, щодо яких здійснена реєстрація припинення підприємницької діяльності.

На час винесення рішення від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07 Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивач вже був виключений з реєстру платників єдиного податку.

Податковим законодавством не розроблено механізм дій контролюючого органу щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку у випадках, визначених п. 299.11 ст. 299 ПК України, платників, щодо яких здійснено реєстрацію припинення підприємницької діяльності у випадках, коли перевірка проводиться на підставі п. п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Але, така недосконалість податкового законодавства не є підставою для незастосування до позивача відповідальності, що випливає як наслідок позбавлення його статусу платника спрощеної системи за результатами проведеної перевірки.

Колегія суддів звертає увагу , що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, не змінює порядку виконання таких зобов`язань та можливості застосування санкцій за їх невиконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21 травня 2021 року у справі №824/503/19-а.

Так, згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У випадку наявності заперечень правової позиції суб`єкта владних повноважень щодо правомірності його рішення (дії, бездіяльності) позивач має займати активну процесуальну позицію та навести допустимі, достовірні, достатні та належні докази на спростування доводів протилежної сторони.

Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не спростовано жодними належними й допустимими доказами встановлені в ході перевірки порушення податкового законодавства, які відображені в акт від 26.06.2024 № 29980/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 . В той час як відповідачем доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних вимог, податкових повідомлень-рішень та рішень.

Враховуючи те , що порушення позивачем п. п. 7 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення виду діяльності, що не був зазначений в реєстрі платників єдиного податку підтверджено матеріалами справи , тому податковий орган дійшов правомірного висновку щодо встановлення позивачем порушень п. 63.3 ст. 63 ПК України в частині неподання до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП для взяття на облік господарської одиниці; п. 298.5 ст. 298 ПК України в частині недотримання порядку подання заяви «Про застосування спрощеної системи оподаткування» для внесення змін у види господарської діяльності; п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України (у редакції 2019 та 2020 років), п. 177.11 ст. 177 в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019 та 2020 роки; п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 284082,49 гривень; ст. 163, ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині заниження військового збору суму 23673,54 гривень; п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. п. 2 п. 293.4 ст. 293 ПК України в частині заниження суми єдиного податку до сплати в бюджет за 2019 рік у розмірі 24 00,00 гривень; п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», абзацу другого пункту 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції згідно закону від 04.05.2018 № 469) в частині заниження єдиного внеску на 154454,64 гривень за 2019 та 2020 роки; п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. п. 2 п. 180.1 ст. 180, п. 183.2 ст. 183, п. п. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. п. «а» п. 193.1 ст. 193, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 ПК України в частині заниження суми ПДВ до сплати в бюджет у розмірі 51935 гривень та правомірно прийняв вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.07.2024 № 0 у сумі 77205,26 грн., податкові повідомлення-рішення (форма Р) від 26.07.2024 № 0, № 0 , № 0, № 0 , № 0 та № 0, рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 26.07.2024 № 3556/20-40-24-10-07 і податкову вимогу від 02.10.2024 № 0-2040.

На підставі вище встановленого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта з посиланням на правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах, наведених в апеляційній скарзі , оскільки що правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

При встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин. Втім, у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 по справі № 520/29086/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 21.04.2025 року