Справа № 280/10/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 квітня 2025 року Справа № 280/10/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області у прийнятті рішення № 27 від 22.10.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 15.10.2024.

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначенні пенсії.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скасувати прийняте ним рішення № 27 від 22.10.2024, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.10.2024.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 призначену з 15.10.2024 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, позивач просить витребувати пенсійну справу у відповідача 2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.10.2024 позивач звернулася до територіального органу ПФУ за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, оскільки досягла відповідного пенсійного віку та мала необхідний загальний та пільговий стаж. Проте відповідач прийняв рішення від 22.10.2024 № 27 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах з огляду на недосягнення позивачем на момент звернення за призначенням необхідного пенсійного віку відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На переконання позивача, пенсійний вік має застосовуватися у порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Разом з тим, розглядаючи заяву про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, через що прийняте відповідачем рішення позивач вважає протиправним та просить призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

04.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому зазначено, що позивач станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом № 1058, не досягла пенсійного віку 50 років, визначеного положеннями п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону № 1058. Враховуючи викладене, головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні даного виду пенсії. Зауважено, що під час вирішення питання про призначення пенсії позивачці Закон № 1788 вже втратив чинність, правовідносини щодо призначення пенсії на пільгових умовах виникли після втрати ним чинності і до спірних правовідносин цей Закон не застосовується. На сьогоднішній день нормативно-правові акти, в тому числі і положення ст. 114 Закону № 1058, на які посилається Головне управління в обґрунтування своєї позиції є чинними, законними, Конституційним Судом України неконституційними не визнавалися, а відтак підлягають застосуванню та дотриманню учасниками пенсійних правовідносин. Отже, факт протиправних дій щодо відмови позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до Закону № 1058 відсутній. Вказує, що призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу, тоді як суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення. Звертає увагу, що Позовна вимога щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити призначену пенсію на пільгових умовах є безпідставними, оскільки є передчасними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві відповідно до якого зазначено, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області та за розглядом заяви позивача 22.10.2024 прийнято рішення 22.10.2024 № 27 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788- XII. З 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій на пільгових умовах, а саме: стаття 13 Закону № 1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020; стаття 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017. На даний час до статті 114 Закону № 1058-IV не внесені зміни, даний Закон є чинним та не визнаний таким, що не відповідає Конституції України, а враховуючи основні правила розв`язання колізій між діючими актами права, які є рівними за своєю юридичною силою, застосовується пізніше прийнятий акт. Отже, в даному випадку застосовується Закон № 1058-IV від 09.07.2003. Станом на дату звернення позивача про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, вік Позивача становив 45 років 02 місяці 18 днів та вона не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (50 років). Вважає дії органу Пенсійного фонду є правомірними та відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача є такими, які не підлягають до задоволення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

03.02.2025 до суду від позивача надійшли відповіді на відзиви в якій наведені аргументи щодо обґрунтованості позовних вимог, аналогічні, що зазначені у позовній заяві, а також позивач заперечує проти відзивів на позовну заяву та просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.

15.10.2024 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.10.2024 № 27, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених посадах. Страховий стаж особи становить 26 років 11 місяців 26 днів. Пільговий стаж особи становить 9 років 1 місяць 26 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Вирішено: на підставі п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за Списком № 1, позивач звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV регламентовано, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

02.03.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Таким чином, Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років.

З огляду на викладене, суд констатує про наявність колізії між нормою пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 2148-VIII.

Оскільки, норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто, застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, що діяла до 01.04.2015, як така, що найбільш сприяє захисту права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком № 1.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду від 21.04.2021.

Суд вважає за необхідне зауважити, що єдиною підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні спірної пенсії було недосягнення нею 50-річного віку станом на час звернення з відповідною заявою, з огляду на вимоги статті 114 Закону № 1058-ІV, які з урахуванням наведених вище висновків не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі.

Викладене свідчить про те, що позивач, досягнувши станом на час звернення з заявою (15.10.2024) віку 45 років, та маючи, як вказано в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.10.2024 № 27, страховий стаж 26 років 11 місяців 26 днів, пільговий стаж 9 років 1 місяць 26 днів, набула право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області пенсії за віком на пільгових умовах суд зауважує наступне.

У спірних правовідносинах повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області, проте обов`язок нарахування та виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Тобто, нарахування та виплата пенсії повинна проводитись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області після отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Також, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є не визнання дій протиправними, а скасування рішення прийнятого за результатами розгляду її заяви, оскільки дії суб`єкта владних повноважень знайшли своє відображення саме у рішенні.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання виплачувати позивачу пенсію є передчасними, оскільки пенсійний орган ще не ухвалював рішення про призначення пенсії на виконання цього рішення суду у цій справі, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, в даній справі, відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору сплачену позивачем при зверненні до суду.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією від 27.12.2024.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд.158-Б; ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.10.2024 № 27 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 15.10.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21квітня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький