Справа № 308/2580/25
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2580/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

Гембаровського Олега Богдановича, поліцейського 1 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області, адреса: вул. Олега Кошового, 2, м. Ужгород, та

Управління патрульної поліці в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: вул. Максима Польового, 2, м. Ужгород,

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Шаранич Сергій Сергійович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до Гембаровського Олега Богдановича, поліцейського 1 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4028141 від 07.02.2025 року, прийняту поліцейський взводу № 1 роти № 4 УПП батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області, сержантом поліції Гембаровським Олегом Богдановичем відносно гр. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що позивач не порушував ПДР. Всі відомості, які зазначені у постанові поліцейського не були зафіксовані. Звернув увагу, що відсутній відеозапис факту вчинення правопорушення позивачем, а також відеозапису спілкування співробітників патрульної поліції з ОСОБА_1 . На переконання позивача постанова підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Другого квітня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Доводи представника зводяться до того, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутність чинного полісу обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушено вимоги пункту 2.1 г) ПДР України. Дана обставина позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заперечувалась та була визнана. Щодо покликання позивача на те, що його безпідставно було зупинено, звертає увагу на те, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за перетин його виїзд його автомобіля на смугу зустрічного руху та перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітки 1.1, що є порушенням п. 8.5.1 ПДР України. Управління патрульної поліції не є юридичною особою, а тому не може бути належним відповідачем у даній справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак його представник подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим, причини неявки не повідомив.

Беручи до уваги обмежені законом строки розгляду зазначеної категорії справ, суд розглянув справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі..

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності лежить на суб`єкті владних повноважень. Позаяк позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень. Разом з цим, це не спростовує обов`язку позивача надати докази на підтвердження підстав позову.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, 07.02.2025 поліцейським 1 взводу 2 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержантом поліції Гембаровським Олегом Богдановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4028141, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 07.02.2025 о 22 год. 03 хв. по вул. Другетів, 74, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі діючого полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Окрім цього, з долученого працівниками поліції рапорту також вбачається, що під час несення служби 07.02.2025 у м. Ужгороді ними було виявлено транспортний засіб марки Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2 , водій якого під час руху в м. Ужгороді по вул. Підгірній, виїхав на смугу руху зустрічного руху, перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія). Дане порушення ПДР водій визнав під час спілкування, що зафіксовано під час безперервної відеофіксації, яка велась на нагрудний відео реєстратор БК 470068. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів працівниками поліції встановлено, що у водія відсутній чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 Г) ПДР України та вимоги п. 8.5.1 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також ч. 1 ст. 122 КУпАП. При накладенні стягнення на водія ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, відповідно до санкції ч. 1 ст. 425 КУпАП з врахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

При цьому, згідно з п. 2.1 ПДР України, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 , водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Окрім цього, згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 4.18 "Суміжні пішохідна та велосипедна доріжки"; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 Розмітка 1.15 (велосипедний переїзд) .

Лінію 1.1 Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Водночас, з позовної заяви вбачається, що позивач, не оспорюючи порушення правил Дорожнього руху, передбаченого п. 2.1 ПДР України, за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху, передбаченого п. 8.5.1 ПДР України, на підставі чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто за перетин горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузької суцільної лінії).

Разом з цим, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, на місці події ОСОБА_1 не заперечував перетину даної лінії горизонтальної дорожньої розмітки, натомість пояснював, що він здійснив ці дії з метою уникнення зіткнення з транспортним засобом, який повертав на його смугу руху.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відтак, суд констатує, що у працівника поліції були всі підстави зупиняти транспортний засіб позивача, оскільки ними було виявлено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, яке ним не заперечувалось під час його виявлення.

У зв`язку з вищенаведеним, твердження позивача про те, що відповідачем порушена процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в тому числі передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставним.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача про те, що відсутній відеозапис спілкування позивача з працівниками поліції, з огляду на те, що під час розгляду справи такий відеозапис був долучений відповідачем.

Окрім цього, норми КУпАП не передбачають обов`язку працівників поліції долучати відеозапис «розмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з поліцейськими».

Зокрема, у статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тільки зазначено про обов`язок зазначати у її змісті технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у разі якщо такий запис здійснювався, однак зазначена норма не зобов`язує в будь-якому випадку здійснювати відеофіксацію адміністративного правопорушення чи процедуру його розгляду.

Адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, може бути доведене іншими (відмінними від відеофіксації) засобами доказування, визначеними у ст. 251 КУпАП.

У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський надав позивачу пропозицію надати діючий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з долученого відповідачем відеозапису, позивач повідомив працівнику поліцію про те, що даного полісу в нього немає.

У ході розгляду адміністративної справи позивач доказів наявності діючого, станом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також не надав, а отже не довів, що оскаржувана постанова була винесена протиправно та безпідставно.

Водночас, згідно з ст. 251 КУпАП, відеозапис, долучений відповідачем та переглянутий судом у ході розгляду справи, на якому зафіксовано факт відсутності у ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу чинного страхового полісу (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, також має значення доказу, оскільки на ньому зафіксовані фактичні дані (пояснення ОСОБА_1 про відсутність полісу), на підставі яких поліцейський встановив наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак і твердження позивача про те, що поліцейські тільки описали адміністративне правопорушення, без будь-яких доказів, суд відкидає.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому суд у ході розгляду справи дійшов висновку що рішення суб`єкта владних повноважень прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; та своєчасно.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева