Справа № 400/12409/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 р. № 400/12409/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, визнання відмови протиправною,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обчислення пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, перерахувати та виплатити позивачу на підставі заяви від 12.02.2018 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 роки з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч.4 ст. 42 Закону № 1058;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії та її виплату з урахуванням вже виплачених сум, у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058.

Ухвалою від 13.01.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області як отримувач пенсії за віком з 12.02.2018 року. Після призначення пенсії позивачка працювала та звільнилася з 13.02.2022 року.

В травні 2023 року звернулася до відповідача із заявою, якою вказувала, що з 12.02.2018 року їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058 та просила здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до ст. 42 Закону України № 1058.

Листом від 23.05.2023 року відповідач повідомив, що відповідно до абзацу 5 ч.4 ст. 42 Закону № 1058 з 01.04.2020 року ним проведено перерахунок пенсії автоматично, без заяви позивача. Стаж зараховано по 28.02.2020 року.

Також, з 01.04.2022 року проведено перерахунок з урахуванням стажу по 31.12.2021 року, тобто з березня 2020 року по грудень 2021 року (22 місяці). Зазначено, що проведення перерахунку стажу і заробітку є недоцільним, оскільки розмір пенсії після перерахунку зменшується.

Позивачка зазначає, що для обрахунку пенсії відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 р. у розмірі 3 764,40 грн. та у подальшому проводив індексацію моєї пенсії шляхом збільшення цього показника на коефіцієнт збільшення, який щороку визначався постановами Кабінету Міністрів України відповідно до ч.2 ст.42 Закону України №1058.

Однак, в абзаці четвертому частини 2 ст. 40 Закону № 1058 у редакції на час призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Цей показник становить 5 377,90 грн.

Застосувавши для призначення пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за 2014 - 2016 роки у розмірі 3764,40 грн., відповідач порушив вимоги наведених положень ч.2 ст.40 Закону № 1058, чим допустив значне зменшення розміру пенсії позивача з чим позивач не погоджується та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії. При цьому, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону.

Відтак, вимога позивача про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2016 2017 роки з 12.02.2018 року є необґрунтованою.

Відповідач надав відповідь на відзив свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ та як отримувач пенсії за віком з 12.02.2018 року. Після призначення пенсії позивачка працювала та звільнилася з 13.02.2022 року. При розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 2016 роки.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного, відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону № 2493 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Згідно із статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 15.08.2023 року № 1788-ХІІ (далі Закону № 1788-ХІІ) особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 9 цього Закону визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності;3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок та умови переведення з одного виду пенсії на інший врегульовано положеннями ч. 3 ст. 45 Закону № 1058. Визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.

Однак, відповідно до п. 13 розділу XV Закону № 1058 у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" у редакції на час призначення пенсії (17.07.2012 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше й0 років, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсі в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у редакції на час призначення пенсії (17.07.2012 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, порядок обчислення пенсії за віком, визначений ст. 40 Закону № 1058, який у частині 2 даної статті передбачає застосування у розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії є відмінним від порядку обчислення пенсії за ст.37 Закону №3723, який не передбачає застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.07.2012 року було призначено пенсію в порядку і на умовах, визначених Законом № 2493 та Законом № 3723, які передбачають інші підстави та порядок призначення пенсії.

А з заявою про призначення пенсії за віком за Закону № 1058, який передбачає інші умови, підстави і порядок призначення пенсії, ОСОБА_1 12.02.2018 року звернулася вперше.

Відтак, для обчислення розміру пенсій ОСОБА_1 до моменту її звернення 12.02.2018 року з заявою про переведення її на пенсію за Законом №1058 показник середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії не визначався і не застосовувався.

До 12.02.2018 року ОСОБА_1 не проводився перерахунок її пенсії з підстав, передбачених абз. 5 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

Водночас, положення частини 3 ст. 45 Закону № 1058 передбачається при переведенні на інший вид пенсії застосування заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто - за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, статтею 45 Закону № 1058 при обчисленні пенсії застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії нерозривно пов`язано із заробітною платою (доходом) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто - за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Водночас, як зазначає відповідач у відзиві, за приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу).

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді у постанові від 16.06.2020 року у справі №127/7522/17 Верховний Суд зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені висновки Верховного Суду збігаються з правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 року у справі № 133/476/15-а (№2 1-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із ч. 3 ст. 45 Закону № 1058.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17.

Отже, у даному випадку у цій справі, має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Відповідно, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом №2493, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-IV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за Законом № 2493.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31 березня та 22 грудня 2015 року (справа №№21-612а14, 21-4071а15, відповідно). Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 року, 23.10.2018 року, 31.05.2019 року, 15.08.2019 року, 11.09.2019 (справа №№ 565/645/17, 317/4184/16, №344/7053/17, 263/16495/16-а, 521/9597/17, 363/1493/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.07.2020 року у справі № 335/13894/16-а(2-а/335/55/2017), від 21.01.2025 року у справі № 560/19999/23

Питання переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії було проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі №21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала

пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України "Про прокуратуру") та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права сформулювала висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Визначення у цьому пункті "відповідно до цього Закону" потрібно розуміти як призначення пенсії вперше відповідно до Закону №1058. Тобто, у пункті 4-3 розділу XV Закону № 1058 врегульовано застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого за 2014, 2015 та 2016 роки виключно до пенсій, які були призначені вперше за Законом № 1058 до 01.10.2017 року.

ОСОБА_1 пенсію було призначено вперше з 17.07.2012 року відповідно до Закону України від 07.06.2001 року № 2493-III, а не закону №1058.

Водночас, пунктом 4-4 розділу XV Закону №1058 визначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 01.01.2018 року по 31.12.2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV Закону №1058 особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу

України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Отже, даними положеннями пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058 особам передбачене автоматичне переведення з пенсії, що призначена за нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пенсію за Законом № 1058 тільки у тому випадку, якщо розрахований (урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3) за нормами цього Закону № 1058 , буде більший, ніж той, що призначений за Законом № 2493.

Водночас, потрібно враховувати, що такий перерахунок проводиться відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058 з 01.10.2017 року.

ОСОБА_1 була переведена на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 за її заявою з 12.02.2018 року.

Тобто пенсія за віком ОСОБА_1 за Законом № 1058 була призначена вперше з 12.02.2018 року, тому, відповідно для обчислення розміру пенсії повинен був застосовуватися показник середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначений відповідно до абзацу другого пункту 4-4 розділу XV Закону № 1058 як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, аналіз наведених вище положень законодавства з урахуванням висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що переведення з одного виду пенсії на інший, врегульоване положеннями ч. 3 ст. 45 Закону №1058 не є ідентичним переведенню пенсії, визначеної відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пенсію на умовах Закону №1058.

Тому, переведення пенсії, визначеної відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пенсію на умовах Закону №1058 потрібно розглядати як нове призначення пенсії.

При цьому потрібно враховувати, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII набув чинності 11.10.2017 року. Прийняття законопроекту, як зазначено у Пояснювальній записці до нього, «має на меті створити справедливу систему пенсійного страхування».

Суд зазначає, що потрібно також враховувати, що цим Законом №2148 частину другу ст.40 Закону №1058, якою врегульовано порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії у абзаці четвертому доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки".

Як свідчать рішення/протоколи перерахунку/призначення пенсії від 19.02.2018 року відповідно до Закону № 1058 пенсія за віком у зв`язку з «переходом із законом на закон» призначена з 12.02.2018 року із заробітної плати 6231.10, що обчислена за формулою, визначеною ч. 2 ст. 40 Закону №1058 із застосуванням середньої заробітної плата (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, під час обчислення заробітної плати для призначення пенсії за Законом №1058 з 12.02.2018 року не врахував положення ч.2 ст. 40 та положення абзацу 2 пункту 4-4 розділу XV Закону № 1058.

Водночас Законом №1058 та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року визначено, шо рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуація та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції в рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/ 2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Такий підхід відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, який у своїх

рішеннях зазначав, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права, а також акцентував увагу на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

Щодо вимоги про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) суд зазначає наступне.

Законом № 1058 та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року визначено, шо рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах.

Порядок проведення перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам визначено частиною четвертою статті 42 Закону № 1058 та постановою правління Пенсійного фонду України від 18.05.2018 № 10-1 про Порядок проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Постанова № 10-1).

Відповідно до частини 4 ст. 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідач зазначив, що ним проведено аналіз доцільності перерахунку пенсії з 01.04.2020 по стажу та заробітній платі відповідно до статті 42 Закону №1058, для розрахунку пенсійної виплати заробітну плату враховано за даними персоніфікованого обліку з липня 2000 по лютий 2020 років. Коефіцієнт заробітної плати зменшується з 1,65527 на 1,64371, тому такий перерахунок був недоцільним.

З 01.04.2022 проведено масовий перерахунок по стажу відповідно аб.3 п.4 ст.42 Закону № 1058. Страховий стаж становить 47 років 0 місяців 19 днів.

Згідно з протоколами від 26.03.2020 року та від 23.04.2020 року відповідачем визначено страховий стаж для перерахунку пенсії по 29.02.2020 року 45 років 2 місяця 19 днів. Обчислення страхового стажу, що дає право на перерахунок настає за днем по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тобто з 1 березня 2020 року.

Право на наступний перерахунок пенсії згідно з ч.4 ст.42 Закону №1058 у позивача наступає не раніше ніж через два роки, тобто з 01.03.2022 року.

Станом на цю дату відповідно до довідки ОК-5 ОСОБА_1 відпрацювала 24 місяці - по лютий 2022 року, який повністю враховується до трудового стажу позивача.

Однак відповідач наступний перерахунок пенсій проводив 22.05.2022 року та згідно з протоколом перерахунку пенсії з 01.04.2022 року врахував страховий стаж лише по 31.12.2021 року 47 років 0 місяців 19 днів. Тобто, в порушення вимог абзацу шостого ч.4 ст.42 Закону України № 1058 не врахував уже набутий стаж з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року.

Недорахований страховий стаж відповідачем було враховано лише протоколом від 24.05.2024 року та збільшено коефіцієнт страхового стажу розрахований із 47 років 2 місяця 19 днів. Стаж врахований по 28.02.2022 року.

Наведене свідчить, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.42 Закону із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Водночас, ч.1 ст.40 Закону визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Більше того, здійснюючи перерахунок пенсії з 01.04.2022 року відповідач не тільки не здійснив перерахунок із урахуванням збільшеної заробітної плати, а і штучно зменшив показник страхового стажу - замість показника 0,47167 (протокол від 24.05.2024 року) застосував показник 0,47 (протокол від 22.05.2022 року).

Не ґрунтуються на законі та обставинах справи заперечення відповідача про те, що станом на 01.04.2022 року позивачка не набула права на перерахунок пенсії за стажем (2 роки з 1.03.2020 по 28.02.2022) та заробітною платою за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року по 28 лютого 2022 року включно.

Відносно здійснення перерахунку пенсії з 12.02.2018. відповідач у своїх запереченнях посилається на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду та вважає, що з 12.02.2018 року минуло більше шестиміячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.

В обґрунтування заперечення відповідач посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, де суд встановив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Посилаючись на положення ст. 122 КАС України відповідач не навів доказів, які би свідчили, що позивачка дізналася або мала можливість дізнатися про порушення її права з іншого більш раннього строку.

Між тим, право на соціальний захист є конституційною гарантією, реалізація якої забезпечується органами Пенсійного фонду України, які відповідно до ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України за принципами «належного урядування»

Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».

Так, в рішенні від 20.05.2010 року у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Отже, принцип "належного урядування" без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій.

Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу «неналежного урядування».

При цьому Закон № 1058 не покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язку повідомляти особу-пенсіонера про прийняте рішення та механізм розрахунку призначення чи перерахунку його пенсії.

Водночас формули обчислення/ перерахунку/індексації пенсії є складними для розуміння пересічними громадянами. Закон також не покладає обов`язок на пенсіонера здійснювати контроль за правильністю обрахунку/перерахунку/індексації пенсійних виплати чи дотримання строків органами ПФУ під час обрахунку/перерахунку/ індексації цих виплат.

Тому, отримання щомісячно певного розміру пенсійних виплат з моменту переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за спеціальним законом на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 не давало підстав для сумніву чи розуміння неправильності проведеного обрахунку розміру пенсії та про порушення її прав.

Позивачка не могла знати про застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески для обрахунку заробітної плати для обчислення пенсії з порушенням вимого с. 2 ст. 40 Закону № 1058.

Позивачка не могла дізнатися про цю обставину із відповіді відповідача, наданої листом від 23.05.2023 року про відмову у задоволенні її заяви про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, оскільки відповідач жодного рішення чи розрахунку не надав і при цьому повідомив, що ним автоматично проведено перерахунок з 01.04.2022 року відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

Маючи право на різні види пенсій (як за спеціальним Законом так і за Законом № 1058) вона звернулася за консультацією щодо можливості переходу її на пенсію за Законом № 2493.

І тільки після отримання від відповідача протоколів обчислення/перерахунку її пенсії їй стало відомо про порушення відповідачем як порядку переведення її з пенсії за Законом № 2493 на пенсію за Законом № 1058 так і порушення перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

Тому, в травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася знову із заявою, якою просила усунути порушення її прав та надати докази недоцільності перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати по лютий 2022 року.

Листом від 21.05.2024 року відповідач відмовив у задоволенні заяви та надав докази недоцільності проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати по 29.02.2020 року, згідно з якими коефіцієнт заробітної плати зменшується з 1,65527 до 1,64371.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 на підставі заяви від 12.02.2018 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 роки з урахуванням виплачених сум.

4. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 (, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.04.2025 року.

Суддя О.В. Малих