Справа № 520/34078/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року № 520/34078/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

представника позивача Міліруда Є.О.,

представника відповідача Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0/29203/2420 від 24.05.2024, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 362 785,45 грн. (триста шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень 45 копійок), з яких 329 804,95 грн. - сума податкового зобов`язання, 32 980,5 грн. - сума штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення № 0/29203/2420 від 24.05.2024, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 замінено відповідача Головне управління Державної податкової служби у Харківській області по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057).

Головним управлінням ДПС у Харківській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представники позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позовної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області було проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої було складено акт перевірки від 17.04.2024 №17274/20-40-24-20-06/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 2,3 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5.3 пункту 296.5, статті 296 розділу ХІУ Кодексу, а саме: не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу Кодексу, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 329804,95 гривень.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № 0/29203/2420 від 24.05.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 362 785,45 грн. (триста шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень 45 копійок), з яких 329 804,95 грн. - сума податкового зобов`язання, 32 980,5 грн. - сума штрафних санкцій.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що до другої групи платників єдиного податку належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; третя група фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6700 грн.

Таким чином, обсяг доходу суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування, протягом календарного року не повинен перевищувати 5 587 800,00 грн.

Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2023 по 20.02.2023 2 група зі ставкою 10% на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 27.12.2022, з 21.02.2023 по 31.07.2023 3 група зі ставкою 2% на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 20.02.2023, з 01.08.2023 по 31.12.2023 3 група зі ставкою 5% на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 08.06.2023.

З 01.01.2023 по 20.02.2023 позивачем отримано дохід на загальну суму 5 566 192,06 грн., що не перевищило обсягу доходу (ліміту) встановленого для 2-ї групи.

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 внесено зміни до Податкового кодексу України, який набрав чинності 17.03.2022.

Відповідно до пп. 9.1. та пп. 9.4. п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України (в редакції від 17.03.2022 згідно Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022) встановлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України (прим. статті 291-300) застосовуються з урахуванням таких особливостей:

Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.

При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу.

Згідно пп. 9.6. та пп.9.8. п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022) податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, дорівнює календарному місяцю.

Суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом: з 1 квітня 2022 року - у разі подання заяви до 1 квітня 2022 року; з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 1 квітня 2022 року.

Отже, за приписами Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 з 01 квітня 2022 року платники єдиного податку першої, другої та третьої групи мали особливості оподаткування.

Позивач 20.02.2023 подав до ГУ ДПС у Харківській області заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, підставою подання якої була зміна з 2 на 3 групу на ставку 2% з 21.02.2023.

Перебуваючи з 21.02.2023 на єдиному податку 3 групи 2%, позивач використовував встановлені особливості оподаткування для третьої групи.

Таким чином, протягом 2023 року позивач у період з 01.01.2023 по 20.02.2023 був платником єдиного податку 2 групи, для якої встановлено особливості застосування оподаткування у вигляді наданого права не сплачувати єдиний податок, а у період з 21.02.2023 по 31.07.2023 позивач був платником єдиного податку 3 групи, для якої встановлено свої особливості застосування оподаткування у вигляді встановлення відсоткової ставки у розмірі 2% доходу.

Законом України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" внесено зміни з 01.08.2023, зокрема, до підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, який доповнено новим пунктом 9-1 щодо особливостей застосування спрощеної системи оподаткування.

Відповідно пп. 9-1.4. п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України (в редакції від 01.08.2023 згідно із Законом № 3219-ІХ від 30.06.2023) справляння єдиного податку платників, які до 1 серпня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

Платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених пунктом 9 цього підрозділу.

Дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 цього підрозділу, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Тобто, в абз.2 пп. 9-1.4.1. п.9 підрозділу 8 розділу ХХ визначено, що до обсягу доходу відповідної групи не включається дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених п. 9 підрозділу 8, а саме у період з 01.04.2022 по 31.07.2023.

За таких обставин, дохід, отриманий позивачем у період застосування особливостей оподаткування для другої групи у період з 01.01.2023 по 20.02.2023 не має включатися до обсягу доходу, визначеного для другої групи платників податків, а дохід, отриманий у період з 21.02.2023 по 31.07.2023, не має включатися до обсягу доходу, визначеного для третьої групи платників податків.

Як зазначено вище, з 01.08.2023 по 31.12.2023 позивач був платником єдиного податку 3-ї групи 5%.

За вказаний період позивач отримав дохід у розмірі 812 936,41 грн., що відображено в податковій декларації за 2023 рік.

Законом України № 3219-ІХ від 30.06.2023, який набрав чинності 01.08.2023, було внесено зміни та доповнення в Податковий кодекс України, зокрема п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ постановлено викласти в такій редакції: "Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей."

Відповідно пп. 9-1.4.3. пп. 9-1.4. п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України (в редакції від 01.08.2023 згідно із Законом № 3219-ІХ від 30.06.2023) встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Отже, Законом № 3219-ІХ від 30.06.2023, який набрав чинності 01.08.2023, було внесено зміни до ПК України та встановлено, що положення розділу XIV Кодексу застосовуються з урахуванням встановлених особливостей не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року.

Таким чином, до 30.06.2023 (дата прийняття Закону № 3219-ІХ) позивач не міг знати про строки припинення застосування особливостей оподаткування та про порядок визначення обсягу доходу у 2023 звітному році, а тим більше, що обсяг доходу буде визначатись пропорційно до кількості календарних місяців поточного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування.

Так, пп. 9-1.4.3. пп. 9-1.4. п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України (згідно із Законом № 3219-ІХ від 30.06.2023) законодавцем сформульовано саме таким чином, що при визначенні обсягу доходу за 2023 рік враховуються тільки ті календарні місяці, в які платник єдиного податку чітко розумів, що вони поза межами періоду застосування особливостей оподаткування.

Необхідно враховувати закріплений у частині першій статті 58 Основного Закону конституційний принцип незворотності дії закону у часі. Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє чинне становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

Слід зазначити, що Закон №3219-ІХ не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.

Таким чином, при визначенні обсягу доходу за 2023 рік мали враховуватись ті календарні місяці, в яких податковим законодавством було припинено застосування особливостей оподаткування, тобто серпень-грудень (з 01.08.2023 по 31.12.2023), а також ті місяці, в які платник податку самостійно відмовився від застосування особливостей оподаткування шляхом подачі відповідної заяви (якщо така відмова мала місце).

Оскільки позивач не відмовлявся від застосування особливостей оподаткування шляхом подачі відповідної заяви, то у 2023 звітному році обсяг доходу позивача, як платника єдиного податку 3-ї групи за ставкою 5%, мав визначатись пропорційно до 5-ти календарних місяців поточного календарного року з серпня по грудень (з 01.08.2023 по 31.12.2023 року), протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Відповідно до абз. 1 пп. 3 п. 291.4 ст 291 ПК України третя група: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, у 2023 року обсяг доходу (ліміт) для 3 групи єдиного податку не мав перевищувати 7 818 900,00 грн. (1167 х 6700).

Таким чином, у 2023 році обсяг доходу позивача за 5 місяців, протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 ПК України, перебуваючи з 01.08.2023 на 3-й групі, не мав перевищувати 3 257 875,00 грн. (7 818 900,00 грн. / 12 міс. = 651 575,00 грн. 651 575,00 грн. Х 5 міс = 3 257 875,00 грн.).

За таких обставин, позивачем не було перевищено встановленого законодавством обсягу доходу, оскільки за цей період було отримано дохід у розмірі 812 936,41 грн., що відображено в декларації за 2023 рік.

При цьому, контролюючий орган не врахував, що дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу. Тобто, дохід позивача у розмірі 5 566 192,06 грн., отриманий у період застосування особливостей оподаткування для 2-ї групи у період з 01.01.2023 по 20.02.2023, не повинен взагалі включатись до обсягу доходу, визначеного для 2-ї групи.

Відповідно до пп. 1 п. 293.4. ст. 293 ПК України - ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту291.4 статті 291 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним, відповідачем було неправомірно здійснено розрахунок обсягу доходу позивача, що підлягає оподаткуванню за ставкою 15%.

При цьому, позивачем було правильно обчислено, нараховано та задекларовано суму податку, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 40 646,82 грн. (812 936,41 х 5%).

Таким чином, податковий орган неправомірно дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання з єдиного податку на суму 329 804,95 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/29203/2420 від 24.05.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Відповідач просив відмовити у стягненні на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правничої допомоги №422120 від 02.12.2024 року укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Мілірудом Євгеном Олександровичем (Виконавець).

Крім того, до суду надано копії акту наданих послуг від 27.03.2025, згідно якого вартість послуг склала 40000,00 грн. та квитанції № про оплату правової допомоги у сумі 40000,00 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 10000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0/29203/2420 від 24.05.2024, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 362 785,45 грн. (триста шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень 45 копійок), з яких 329 804,95 грн. - сума податкового зобов`язання, 32 980,50 грн. - сума штрафних санкцій.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (, 61057, вул. Григорія Сковороди, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2902 (дві тисячі дев`ятсот дві) грн. 29 коп.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (, 61057, вул. Григорія Сковороди, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 18.04.2025 року