Справа № 160/3287/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 рокуСправа №160/3287/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» до Відділу освіти Широківської селищної ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 03.02.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» до Відділу освіти Широківської селищної ради, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправною відмову Відділу освіти Широківської селищної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №86/25 від 13.01.2025;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач безпідставно двічі відмовив у задоволенні інформаційних запитів позивача щодо надання публічної інформації в частині виконання Договору №1 від 02.12.2024, укладеного за наслідками процедури публічної закупівлі послуг з капітального ремонту їдальні (харчоблоку) Широківського ліцею №1 Широківської селищної ради. Зокрема, ненадання документів та інформації за запитами позивача відповідач мотивував тим, що зазначена інформація підлягає обмеженню в умовах воєнного стану, а запитувані документи носять конфіденційну інформацію про підрядників за даним договором та містять відомості про персональні данні працівників підрядника. Вважає відмову у наданні інформації та документів за інформаційними запитами необґрунтованою, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.
27 лютого 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що частина запитуваної позивачем інформація міститься в публічній системі електронних закупівель «Prozorro» та доступна для перегляду всім зацікавленим сторонам. Відповідач не вважає себе зобов`язаним надавати інформацію, яка вже є доступною в електронних системах публічних закупівель, в тому числі таких як «Prozorro». Також, зазначає, що частина запитуваної інформації містить дані, що відносяться до обмеженої конфіденційної інформації в частині умов закупівлі, а також відомостей, що можуть бути використані для виконання конкретних комерційних або адміністративних дій. Звертає увагу на положення статтей 6 і 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до яких органи влади не зобов`язані надавати інформацію, що містить комерційну таємницю чи іншу обмежену інформацію, якщо це може призвести до розголошення даних, що становлять комерційну або державну таємницю. Відповідач надає лише ту інформацію, яка є публічною і не підлягає обмеженням. Відповідач також наголошує на тому, що запитувана інформація є частково конфіденційною, а тому її надання можливе лише в обмеженому обсязі. На думку відповідача у процесі розгляду запиту ним здійснено необхідні заходи для обмеження доступу до конфіденційної частини інформації, яка може нанести шкоду інтересам юридичних осіб чи фізичних осіб. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
14 березня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що, відмовляючи у наданні інформації та документів, відповідач не застосував «трискладовий тест», передбачений ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Вказав на відсутність у відповідача підстав для обмеження доступу до публічної інформації в спірних правовідносинах.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Громадська організація «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» (ідентифікаційний код: 39689459, надалі позивач, ГО «ГромКонтроль»), відповідно до п. 1.1. Статуту, є громадською організацією, яка об`єднує громадян України на засадах вільності, рівноправності.
Відповідно до п.1.8. Статуту позивача, організація здійснює свою діяльність на всій території України, в тому числі, і в галузі охорони наквколишнього природного середовища відповідно до законодавства України.
Згідно з п. 2.1. Статуту ГО «ГромКонтроль», мета організації, серед іншого: сприяння на громадських засадах забезпеченню системного запобігання, виявленню та припиненню корупційних правопорушень, поновленню та захисту прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, усуненню причин і наслідків вчинення корупційних діянь; слідкування за неухильним додержанням посадовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень вимог чинного законодавства.
Завдання ГО «ГромКонтроль» наведені в п. 2.3. Статуту організації.
Судом встановлено, що 25.12.2024 Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» було направлено на адресу Відділу освіти Широківської селищної ради Інформаційний запит №2738/24 на доступ до публічної інформації, вихідний номер №2738/24 від 25.12.2024 (надалі Інформаційний запит №2738/24 від 25.12.2024).
У відповідь на вищезазначений запит Відділом освіти Широківської селищної ради було надано лист-відповідь від 30.12.2024 №634/01-12, яким відмовлено у доступі до публічної інформації з підстав того, що уся передбачена законодавством інформація вже розміщена в системі Prozorro та є доступною для перегляду. Також, у відмові відповідач зазначив, що запитувана інформація стосується договірних відносин між відповідачем та підрядником та містить відомості про персональні дані працівників підрядника. Відтак, розголошення запитуваної позивачем інформації та документів суперечитиме законодавству про захист персональних даних.
Не погодившись із зазначеною вище відповіддю, Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» 13.01.2025 було направлено повторно Інформаційний запит №86/25 на доступ до інформації, вихідний номер: №86/25 від 13.01.2025 (надалі Інформаційний запит №86/25 від 13.01.2025).
У відповідь на повторний запит позивача Відділ освіти Широківської селищної ради листом від 20.01.2025 №40/01-12 відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації та документів, вказавши, що запитувана інформацію підлягає обмеженню в умовах воєнного стану, оскільки може стосуватися важливого інфраструктурного об`єкта, є конфіденційною, містить комерційну таємницю підрядника та містить відомості про персональні дані працівників підрядника, розголошення яких суперечить законодавству про захист персональних даних.
Відтак, відповідачем двічі відмовлено позивачу у задоволенні запиту на інформацію.
Вважаючи відмову в задоволенні інформаційного запиту протиправною, позивач звернувся до суду захистом порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд, перш за все, буде виходити з оцінки тих доводів та підстав, якими відповідач керувався, відмовляючи позивачу у наданні запитуваної інформації.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.
Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За змістом частини 1 статті 6 Закону України «Про інформацію», право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом.
Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13 січня 2011 року (далі Закон - №2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини 1 статті 5 цього Закону).
Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
У силу частини четвертої статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону №2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Такі випадки встановлені ч. 1 ст. 6 Закону №2939-VI, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону №2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
При цьому законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI).
Законом визначено виключний перелік випадків для надання відмови в задоволенні запиту. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI).
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено, серед іншого, мотивовану підставу відмови та порядок оскарження відмови.
З аналізу положень Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» вбачається, що законодавство не передбачає жодних особливих норм обмеження доступу до публічної інформації в умовах воєнного стану. Натомість, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина четверта статті 13).
Крім того, положення частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженим лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі «трискладового тесту».
Відтак, обов`язок доведення того факту, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації.
Поряд з цим, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник інформації у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.
Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових «трискладового тесту» означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено таке.
У відповідь на вищезазначені запити Відділ освіти Широківської селищної ради листом від 20.01.2025 №40/01-12 відмомив у наданні інформації та вказав, що запитувана інформація підлягає обмеженню в умовах воєнного стану, зокрема, ця інформація може стосуватись важливих інфраструктурних об`єктів, є конфіденційною, містить комерційну таємницю підрядника, в тому числі щодо персональних даних працівників підрядника, розголошення яких суперечить законодавству про захист персональних даних.
Проаналізувавши відповідь відповідача на інформаційний запит про надання публічної інформації Громадській організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ", суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна договору визначається відповідно до тендерної пропозиції учасника та є твердою і складає 8251669,18 грн. (вісім мільйонів двісті п`ятдесят одна тисяча шістсот шістдесят дев`ять гривень 18 копійок) без ПДВ. Державний бюджет - 6529122,18 грн. без ПДВ. Місцевий бюджет - 1722547,00 грн. без ПДВ.
Відповідачем не заперечується, що фінансування об`єкта закупівлі UA-2024-11-07-015550-a здійснювалося за рахунок бюджетних коштів.
Як зазначено в п. 12.6 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних робіт після підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.
Згідно з пунктом 13.1. Договору здавання-приймання робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється по актам приймання виконаних будівельних робіт.
З огляду на положення п. 12.6 Договору та інформації, наявної на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів, на момент звернення позивача до суду відповідачем на користь виконавця ФОП ОСОБА_1 зроблено оплати за Договором на суму 3,3 млн грн.
Оскільки за умовами п. 12.6. Договору оплата здійснюється після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, запитувані позивачем в інформаційному запиті документи були наявні у відповідача на момент отримання ним відповідного запиту про надання публічної інформації.
Щодо характеру запитуваної позивачем інформації.
З інформаційних запитів вбачається, що запитувані документи стосуються розпорядження відповідачем бюджетними коштами шляхом виконання зобов`язань за договором закупівлі. Доступ до зазначеної інформації не може бути обмеженим в силу положень ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Крім того, суд враховує, що тендерна документація відповідача, як замовника закупівлі UA-2024-11-07-015550-a, включаючи, серед іншого, дані щодо кошторисів на будівельні роботи та обсяги робіт, є загальнодоступною, оскільки самостійно опублікована відповідачем у складі тендерної документації на сайті Prozorro.
Відтак, запитувана позивачем у запитах інформація має характер відкритої та відноситься до публічної, оскільки знаходиться в розпорядженні публічної адміністрації - Відділу освіти Широківської селищної ради.
Як вже було зазначено судом, положення частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації за умови, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі «трискладового тесту».
Відмовляючи у наданні документів, відповідач вказав, що «запитувані дані можуть містити відомості, що становлять потенційну небезпеку для громадян. Детальне розголошення інформації про капітальний ремонт їдальні, включаючи акти виконаних робіт, кошториси та інші супутні дані, в умовах воєнного стану може бути використано для завдання шкоди інтересам громади. Зокрема, ця інформація може стосуватися важливих інфраструктурних об`єктів, що підвищує ризик виникнення небезпеки для місцевих мешканців у разі її неналежного використання».
Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає сумнівними доводи про те, що розголошення інформації може завдати шкоди інтересам громади, тим паче, з огляду на характер запитуваної інформації та те, що відповідачем самостійно оприлюднена зазначена інформація в процесі процедури закупівлі, про що відповідач зазначив у відповідях на інформаційні запити.
Відповідач не навів доводів з приводу того, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.
Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових «трискладового тесту» означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
При цьому, суд погоджується з доводами позивача щодо суспільної важливості запитуваної інформації, оскільки її поширення сприяє дієвому контролю за надходженням та витрачанням коштів державного чи місцевого бюджетів, запобіганню розтраті, привласненню публічних коштів та майна.
Відповідачем не доведено, що шкода від оприлюднення запитуваної інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Щодо доводів відповідача про наявність в запитуваній інформації відомостей про персональні дані працівників підрядника.
Відповідно до пункту 6.1. Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01 листопада 2021 року №281, при визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єкту будівництва застосовуються первинні облікові документи «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3), які наведено у додатку 36 та додатку 37 цієї Настанови.
У вказаному акті виконаних робіт зазначається: найменування робіт і витрат (у вартості виконаних робіт враховуються прямі витрати, загальновиробничі витрати, кошти на зведення і розбирання тимчасових будівель і споруд, кошти на виконання будівельних робіт у зимовий (літній) період, інші супутні витрати (на відрядження, перевезення працівників, доплати працівникам у зв`язку з втратою часу в дорозі тощо), а також прибуток, адміністративні витрати, кошти на покриття ризиків, на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, податки, збори, обов`язкові платежі, встановлені законодавством і не враховані складовими вартості будівництва, податок на додану вартість); обґрунтування (шифр і № позиції нормативу); одиниця виміру; кількість; поточна ціна одиниці виміру (грн.), у тому числі: заробітна плата, експлуатація машин та механізмів, заробітна плата машиністів та робітників, зайнятих на ремонті та технічному обслуговуванні; виконано робіт (витрати) (грн.); витрати праці робітників будівельників на обсяг робіт (люд.-год.); - витрати праці робітників, що обслуговують машини, на обсяг робіт (люд.-год.).
Отже, акт виконаних робіт складається з інформації про обсяг виконаних робіт та їх вартість, що і становить сферу інтересу запитувача. Зазначена документація не містить персональних даних працівників підрядника.
Відтак, посилання відповідача на те, що запитувана інформація містить у собі персональну інформацію про працівників виконавця є необґрунтованою.
Також, відповідач в якості підстави для відмови у задоволенні інформаційного запиту вказує на комерційну інформацію, що міститься в запитуваних позивачем документах, з приводу чого суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.
Закон України «Про публічні закупівлі» не встановлює спеціальних процедур обробки персональних даних у відносинах публічних закупівель.
При цьому, положеннями зазначеного вище Закону визначено, що на стадії розкриття тендерних пропозицій, до прикладу, конфіденційною не може бути визначена інформація про запропоновану ціну, інші критерії оцінки, технічні умови, технічні специфікації та документи, що підтверджують відповідність кваліфікаційним критеріям відповідно до статті 16 цього Закону (серед іншого, наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід), і документи, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 цього Закону (ч. 2 ст. 28 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Відтак, в Закону України «Про публічні закупівлі» існує нормативна заборона визначати певну інформацію як конфіденційну.
З викладених вище підстав, суд не вбачає підстав для обмеження доступу до інформації та документів, запитуваних позивачем в його інформаційних запитах.
В ході розгляду справи відповідачем не доведено факту, що доступ до інформації може бути обмежений, відтак, відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
Отже, підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправною відмови Відділу освіти Широківської селищної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №86/25 від 13.01.2025.
Зобов`язуючи відповідача надати інформацію, запитувану у запиті, суд враховує неодноразове звернення позивача за отриманням інформації та керується необхідністю забезпечити позивачу ефективний засіб захисту, який би гарантував його практичне застосування та виключив би необхідність нових судових проваджень.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №5717 від 24.01.2025.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2422,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відділу освіти Широківської селищної ради.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Відділу освіти Широківської селищної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №86/25 від 13.01.2025.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон