Справа № 200/5714/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року справа №200/5714/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 200/5714/24 (головуючий І інстанції Шувалова Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа: Державна податкова служба України, Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, за участю третіх осіб: Державна податкова служба України, Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив суд: визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України щодо відмови у видачі довідок ОСОБА_1 для призначення пенсії відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, за формою довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям; зобов`язати Міністерство соціальної політики України видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 08.12.1992 по 28.02.2014 позивачка працювала в органах державної податкової служби на різних посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, в тому числі з 07.06.2013 по 28.02.2014 працювала на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень управління контролю за декларуванням податку на додану вартість Департаменту оподаткування та контролю об`єктів і операцій Міністерства доходів і зборів України. В період роботи в податкових органах їй було присвоєно спеціальні звання. Позивачка зверталась до відповідача із заявою про видачу їй довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3. Проте відповідачем було відмовлено у видачі такої довідки. Позивачка зауважує, що Міністерство соціальної політики України не уповноважене визначати або вирішувати, чи має вона право на призначення їй пенсії державного службовця, оскільки зазначені функції виконує не міністерство, а орган Пенсійного фонду України, куди повинна бути надана довідка про складові заробітної плати. Позивачка вважає, що відмова Міністерства соціальної політики України надати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою встановленою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 є протиправною та порушує її право на отримання пенсії державного службовця, тому і звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 200/5714/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії Міністерства соціальної політики України щодо відмови у видачі довідок ОСОБА_1 для призначення пенсії відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, за формою довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям. Зобов`язано Міністерство соціальної політики України видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем та Державною податковою службою України висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 29.11.2001.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.08.2024 № 02 позивачці з 13.08.2024 призначено пенсію за віком згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

17.01.2024 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою, в якій просила надати інформацію щодо роз`яснення переходу з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

ГУ ПФУ в Донецькій області листом від 31.01.2024 № 2205-1188/П-02/8-0500/24 повідомило позивачку, що право на призначення їй пенсії згідно зі статтею 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ у неї відсутнє, оскільки вона працювала в Державній податковій інспекції та їй присвоювались спеціальні звання.

16.05.2024 ДПС листом за № 14565/6/99-00-10-04-01-06 на звернення позивачки від 07.05.2024 роз`яснило, що вона не працювала та не працює в апараті ДПС та на посадах територіальних органів ДПС, призначення на які та звільнення з яких здійснюється Головою ДПС, а Державна фіскальна служба України не передавала до Державної податкової служби України документи з кадрових питань (особового складу), тому надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії не є можливим та не відноситься до компетенції Державної податкової служби України. Запропоновано звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем проживання.

Управління соціальної та ветеранської політики Костянтинівської міської ради на звернення позивачки від 28.05.2024 листом від 30.05.2024 № 01-20-2544-05 надало позивачці відповідь, у якій вказано, що оскільки останнє місце її роботи на посаді державної служби було в Міністерстві доходів і зборів України, юрисдикція якого поширювалася на всю територію України, за наданням довідок для призначення пенсії необхідно звернутись до Міністерства соціальної політики України.

Міністерство соціальної політики України на звернення ОСОБА_1 листом від 26.07.2024 № 1290/0/196-24 повідомило позивачці, що посади працівників органів державної податкової служби, які мали спеціальні звання, не було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців до 03.10.2013 (набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 703 Про віднесення деяких працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України). У зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії згідно із Законом України Про державну службу від 10.12.2016 № 899-VІІІ і відповідно видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця відсутні.

Не погодившись з відмовою у видачі довідки, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У досліджуваних правовідносинах застосуванню підлягає Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України та пункту 2 Порядку №283 можна дійти висновку про те, що період проходження служби посадовими особами державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Суд установив, що ОСОБА_1 з 08.12.1992 по 28.02.2014 працювала на різних посадах в органах державної податкової служби з присвоєнням спеціальних звань.

З огляду на вищезазначені норми права, проходження позивачкою державної служби в органах державної податкової служби з 08.12.1992, під час якої їй присвоювались спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ.

На підставі викладеного суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності у позивачки необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1 затверджено форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за №1661/24193). Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016№15-2 Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 4 вересня 2013 №15-1 з пункту 1 цієї постанови виключений, зокрема, абзац 3 щодо затвердження форми довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

У подальшому постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1 та від 04.07.2016№15-2 втратили чинність на підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Так, вказаною постановою було затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як убачається зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок № 622) у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750 затверджений Порядок №750, згідно з пунктом 2 якого довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII Про державну службу видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку № 622.

Зазначене у пункті 3 Порядку №622 застереження щодо права на призначення пенсії лише особам, яким раніше пенсія за цим законом не призначалась, не узгоджується із змістом статті 37 Закону, позаяк звужує коло осіб, яким видається вищезгадана довідка.

Пунктом 3 Порядку №750 встановлено, що довідка видається у разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби. Довідки для призначення пенсії видає Міністерство соціальної політики України особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в державних органах, юрисдикція яких поширювалась на всю територію України (крім Національного банку України).

Згідно із матеріалами справи, останньою посадою, яку обіймала позивачка на посаді державної служби, була посада головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень управління контролю за декларуванням податку на додану вартість в Департаменті оподаткування та контролю об`єктів і операцій Міністерства доходів і зборів України.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 № 67 ліквідовано Міністерство доходів і зборів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

ДПС України є правонаступником ДФС України лише у сферах визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р Питання Державної податкової служби, у зв`язку з чим ДПС не уповноважена видавати колишнім працівникам Міністерства доходів і зборів України довідки для призначення пенсії.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерство доходів та зборів України та Державна фіскальна служба України перебувають в стані припинення.

Таким чином Міністерство соціальної політики України є уповноваженим органом щодо видачі довідки для призначення пенсії державного службовця, оскільки останнє місце роботи позивачки було на посаді державної служби було в Міністерстві доходів і зборів України, юрисдикція якого поширювалася на всю територію України.

Крім того, до спірних правовідносин підлягає застосуванню поняття рівнозначної посади, що наводиться у пункті шостому частини першої статті 2 Закону України Про державну службу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 Закону України Про державну службу посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці; до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено Порядком № 622.

Законом визначено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає Міністерство соціальної політики України особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в державних органах, юрисдикція яких поширювалась на всю територію України (крім Національного банку України). Тобто на відповідача покладено функції зі складання довідки про розмір складових заробітної плати.

У той же час, відповідач на звернення позивачки надав відповідь у формі листа від 26.07.2024 № 1290/0/196-24, а не довідку, згідно форми довідок про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017, що є порушенням прав позивачки.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача щодо відмови у видачі позивачці довідки про заробітну плату для призначення пенсії за відповідною (прирівняною) посадою за останнім місцем роботи на державній службі та з метою захисту прав позивачки суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне зобов`язати відповідача надати позивачці довідки про заробітну плату для призначення пенсії за відповідною (прирівняною) посадою за останнім місцем роботи на державній службі: Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 200/5714/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 200/5714/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць