Справа № 640/11093/22
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Справа№640/11093/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі голоуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 742 835 грн 33 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів на суму податкового боргу у розмірі 742 835,33 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом подання до суду: нової позовної заяви з доказами її надіслання відповідачу, в якій слід уточнити зміст позовних вимог; доказів сплати на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва судового збору в сумі 11142,52 грн (одинадцять тисяч сто сорок дві гривні 52 коп.) або іншої суми з врахуванням уточнених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року суд прийняв до провадження адміністративну справу та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Відповідачу направлено копію ухвали засобами поштового зв`язку та повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач як фізична особа-підприємець перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС як платник податків за основним місцем обліку. Зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість з єдиного податку у розмірі 742835,33 грн, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № від 06.11.2019 року, № від 06.11.2019 року. З метою погашення податкового боргу контролюючим органом направлено відповідачу податкову вимогу №9108-10 від 12 лютого 2020 року. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 231 248,75 гривень.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, Головне управління ДПС у м. Києві, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст.43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрований з 04.08.2016 року, перебуває на податковому обліку як платник податків в Головне управлінні ДПС у м.Києві, Центральна державна податкова інспекція з 04.08.2016 року.

Підставою формування податкової заборгованості за відповідачем слугувало наступне.

Працівниками Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 04.08.2016 по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 04.08.2016 по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2019 року №38/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 : пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 р. ІІ ПКУ в частині не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 до контролюючих органів; пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 р. ІІ ПКУ в частині неподання податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016 рік, 1 квартал 2017 року, півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, 2017 рік, 1 квартал 2018 року, півріччя 2018 року, 9 місяців 2018 року, 2018 рік; п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293 ПКУ не нараховано не сплачено до бюджету суму єдиного податку за період з 01.10.2016 по 31.12.2018 року у розмірі 481 143,05 грн; пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №2464-IV від 08.07.2010, а саме не подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017, 2018 роки; абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-IV в результаті чого занижено єдиний внесок, що підлягає сплаті на загальну суму 19266,72 грн за період з 04.08.2016 по 31.12.2018 року; п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПКУ не надано документи на перевірку.

06 листопада 2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму податкового зобов`язання з єдиного податку на суму 606 428,81 грн, з яких 485143,05 за податковими зобов`язаннями, 121285,76 за штрафними санкціями.

06 листопада 2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 1530,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого строку зберігання.

Докази оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в судовому порядку в матеріалах справи не містять.

Судом встановлено на підставі картки особового рахунку з єдиного податку з фізичних осіб, що 20.12.2019 року контролюючим органом додатково нараховано пеню у розмірі 134876,52 грн за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12 лютого 2020 року № 9108-10, яка була направлена поштою та вручена позивачу 19 березня 2020 року.

Доказів добровільного погашення відповідачем податкового боргу матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, станом на час розгляду справи, за ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 742 835,33 грн, який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі- ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 38.2. статті 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк. вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено на підставі картки особового рахунку, що за відповідачем обліковується податковий борг в загальній сумі 742835,33 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.02.2020 року № 9108-10, яку надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням, та яку вручено позивачу.

Прийняті заходи податковим органом не призвели до погашення податкового боргу.

Доказів оскарження вказаної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано, а тому вона є чинною та підлягає до виконання.

Як зазначено у п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 110.1 статті 110 ПК України платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема: фінансову відповідальність (пп. 111.1.1 п. 111.1 ст. 111 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 20.1.19 статті 20 ПК України контролюючі органи, зокрема, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Доказів погашення податкової заборгованості станом на день винесення судом даного рішення, матеріали справи не містять. Відзиву на позовну заяву, доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її відповідачем суду надано не було, жодних доказів на спростування позиції контролюючого органу відповідачем також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги ст.ст. 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

У зв`язку з перебуванням судді Троянової О.В. у відрядженні розгляд справи проводиться у перший робочий день.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 742 835 грн 33 коп. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до бюджету суму податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб в сумі 742 835 (сімсот сорок дві тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 33 копійки.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі 21 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова