Справа № 380/2731/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 рокусправа № 380/2731/25
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо незарахування ОСОБА_1 періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби, у зв`язку з цим внести зміни до всіх відповідних документів та провести перерахунок вислуги років ОСОБА_1 на військовій службі, вважаючи початком військової служби 22 серпня 1994року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 387 с/ч від 24.12.2024 позивача виключено зі списків особового складу військової частини, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації та військового стану, звільненого відповідно підпункту «б» п.2 ч. 4 ст.26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вислуга років на день звільнення складає 16 років 11 місяців, 02 днів. На час зарахування позивача до ліцею був чинним Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 24 перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військового навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військкоматом. Норма, що міститься в статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» була чинною до прийняття Закону України Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» №766 від 18.06.1999, яким з абзацу четвертого пункту першого виключено факт початку перебування на військовій службі день прибуття на навчання до військового ліцею. У зв`язку з цим позивач вважає, що вказаний період повинен зараховуватися до вислуги років.

06.03.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 №1508 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» урегульовано, що період навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю не враховується до вислуги років під час призначення пенсії. 1-1. Вислуга років для призначення пенсії обчислюється за даними послужного списку особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, інших документів (витягів з наказів, бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до відповідних заходів, довідок військових частин, архівних установ, відомостей про виконання розвідувальних заходів).. 3. Пункт 2 викласти в такій редакції: 2. До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки, особам рядового складу, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти (крім навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю, військових навчальних закладах та навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ і державної пожежної охорони), після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. Таким чином, станом на день звільнення Позивача з військової служби та на даний час підстави для внесення змін в наказ №387 від 24.12.2024 щодо перерахунку вислуги років відсутні.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 18.02.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заходи забезпечення позову та доказів не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 387 с/ч від 24.12.2024 позивача виключено із списків особового складу військової частини, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації та військового стану, звільненого відповідно підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вислуга років на день звільнення складає 16 років 11 місяців 02 днів.

Позивач 30.12.2024 звернувся із заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про внесення змін до наказу № 387 від 24.12.2024 та зарахування до вислуги років відповідно до висновку за № 127-Ф від 24.12.2008, який складений Комісією УПМ ДПА у Львівській області, та згідно з наказом № 272-о від 28.07.2015 періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, з 22.08.1994 по 15.06.1997, оскільки така вислуга вже була врахована у календарну вислугу років позивача.

Відповідач листом за № 50/02/12-64 від 08.01.2025 відмовив позивачу у зарахуванні періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачу періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби протиправною, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від від 25.03.1992 (надалі за текстом - Закон №2232-XII.

Суд зазначає, що Закон №2232-XII та інші нормативно-правові акти застосовуються судом у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Частина третя статті 2 Закону №2232-XII визначає, що громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2232-XII допризовна підготовка включає військову, прикладну фізичну, медико-санітарну, психологічну підготовку та підготовку з цивільної оборони і проводиться викладачами допризовної підготовки в навчально-виховних закладах: школах, гімназіях, ліцеях, інших видах загальноосвітніх закладів, починаючи з передвипускного класу, а також у професійних навчально-виховних закладах та вищих навчальних закладах: технікумах, коледжах, училищах в період здобуття загальної середньої освіти за програмами, затверджуваними Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством оборони України.

Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно (частина перша статті 12 Закону №2232-XII).

Порядок проходження громадянами України військової служби визначається цим Законом, Положенням про проходження військової служби громадянами України та іншими законодавчими актами (частина перша статті 22 Закону №2232-XII).

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 24 Закону №2232-XII початком перебування на військовій службі вважається:

день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Аналогічна норма містилася в абзаці 4 пункту 4 розділу І Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93 (далі - Положення №174/93).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону №2232-XII громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 року №490 (надалі за текстом - Постанова №490) з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи створено, зокрема:

Львівський військовий ліцей з присвоєнням йому імені Героїв Крут на базі Львівської спеціальної школи-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою. Навчання розпочати з 1 вересня 1992 року.

Навчання розпочати з 1 вересня 1994 року.

Згадана норма втратила чинність на підстави постанови Кабінету Міністрів України «Про військові ліцеї та ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою» від 13.06.1996 №643 (надалі за текстом - Постанова №643), пункти 2, 3 якої визначають, що з метою забезпечення якісної підготовки молоді до вступу у військові вищі заклади освіти підтримати пропозиції Міністерства оборони, Дніпропетровської, Донецької, Луганської, Львівської та Чернігівської обласних державних адміністрацій, погоджені з відповідними міністерствами і відомствами, про передачу загальнодержавного майна у власність: Чернігівської області - Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Залишити за Міністерством оборони функції навчально-методичного керівництва з військових питань, регулювання набору до ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою та розподілу їх випускників для вступу до військових вищих закладів освіти, забезпечення зазначених ліцеїв військовим речовим майном, технікою і спорядженням за рахунок коштів місцевого бюджету

З системного тлумачення викладених положень законодавства суд висновує таке.

Верховний Суд та Верховний Суд України неодноразово вказували, що відповідно до Постанови №490 військові ліцеї створювались з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах від 19.12.2019 у справі №540/902/19, від 12.12.2019 у справі №818/1880/18, від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13.

Станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону №2232-XII чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.

Аналогічний правовий висновок сформовано Касаційним адміністративним судом у постанові від 31.10.2019 у справі №1.380.2019.000865 щодо особи, яка розпочала навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в 1994 році, при цьому цей висновок є релевантним до обставин цієї справи, оскільки зміни Закону №2232-XII у відповідний період часу (до моменту вступу до ліцею позивача) правовий статус ліцеїв в системі військової освіти не змінювали.

Суд звертає увагу на те, що системне тлумачення положень Закону №2232-XII вказує на неналежність ліцеїстів до військовослужбовців, а їх навчання - до військової служби, виходячи з неприйняття ліцеїстами Військової присяги на вірність народу України, відсутності в них військового звання, зайняття посади, яка не належить до військових, перебування ліцеїв за межами системи військових навчальних закладів, призначення ліцеїв як місця підготовки вступу до військових навчальних закладів. Відповідно, строк навчання у ліцеї не належить до військової служби.

У свою чергу навчання в ліцеї є різновидом військової допризовної підготовки (частина перша статті 9 Закону №2232-XII), яка здійснюється з метою підготовки до вступу до військових навчальних закладів (частина перша статті 12 Закону №2232-XII)

Крім того, варто звернути увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.

Аналогічна правова позиція виклав Верховний Суд, вирішуючи спір у подібних правовідносин у постанові від 12.02.2020 у справі №813/3997/17.

Водночас, суд при вирішенні справи вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління ДФС України у Львівській області стаж позивача розрахований відповідно до висновку комісії УПМ ДПА у Львівській області, зі змісту якого вбачається, що строк служби позивача з 22.08.1994 по 15.06.1997 навчання у Львівському державному ліцеї підвищеною військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут зарахований до його вислуги років.

Згідно з наказом № 272-о від 28.08.2015 Головного управління ДФС України у Львівській області позивача звільнено за статтею 64 підпунктом «Ж» (за власним бажанням). На дань звільнення позивача вислуга років обчисленні позивача становила 17 років 05 місяців 07 днів, а у пільговому обчисленні - 17 років 09 місяців 07 днів.

Відповідно до згаданої довідки строк служби позивача з 09.1994 по 06.1997 навчання у Львівському ліцеї з підвищеною військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут зараховано до його вислуги років.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Суд встановив, що як вбачається із витягу до наказу № 387 від 24.12.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вислуга років позивача не обрахована згідно з висновком № 127-Ф від 24.12.2008, складеного Комісією УПМ ДПА у Львівській області, та наказом Головного управління ДФС у Львівській області № 272-о від 28.07.2015.

Відповідач не зазначив жодних обґрунтованих підстав для незарахування вислуги років, яка вже була зарахована раніше під час служби.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту законних очікувань (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.

Суд висновує, що у зв`язку із попереднім зарахуванням строку навчання у Львівському державному ліцеї підвищеною військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997 до вислуги років відповідно до висновку комісії УПМ ДПА у Львівській області та наказу Головного управління ДФС у Львівській області № 272-о від 28.08.2015 позивач мав законні очікування, відповідно до яких при розрахунку вислуги років Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України врахує попередньо визначену вислугу років.

Відповідач не надав доказів, що наказ № 272-о від 28.07.2015 ГУ ДФС України у Львівській області та висновок комісії УПМ ДПА у Львівській області, скасовані чи визнані недійсними.

Враховуючи викладене, суд визнає протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби.

Суд з метою повного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби, у зв`язку з цим внести зміни до всіх відповідних документів та провести перерахунок вислуги років ОСОБА_1 на військовій службі, вважаючи початком військової служби 22 серпня 1994 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати потиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут з 22.08.1994 по 15.06.1997 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби, у зв`язку з цим внести зміни до всіх відповідних документів та провести перерахунок вислуги років ОСОБА_1 на військовій службі, вважаючи початком військової служби 22 серпня 1994року.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович