Справа № 365/161/25
Суддя: Кучерява Л. М.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/161/25
Номер провадження: 2-а/365/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 квітня 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Кучерявої Л.М.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

представника позивача адвоката Кабриль Ю.В.

представника відповідача Коломієць В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в режимі відеоконференцзв`язку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання постанови протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2025 року (згідно з відміткою на поштовому відправленні) уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Голубовська М.О. звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вище зазначеним адміністративним позовом, в якому просила: поновити строк на звернення із позовною заявою до суду, скасувати постанову серії АВ № 00004500, винесену 30.01.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити; стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 30.01.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. було встановлено, що 15.01.2025 о 7 год 56 хв за адресою М-05, км 36+303, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Renault Premium 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 та зазначено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено лише дані щодо тягача Renault Premium 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 , проте, не зазначено дані щодо транспортного засобу спеціалізованого напівпричіпу н/пр.-контейнеровозу з пристр.самовивантаж. Janmil д.н.з. НОМЕР_2 , який 15.01.2025 використовувався у з`єднанні із вказаним транспортним засобом для здійснення перевезення вантажу пшениці, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 1501/4 від 15.01.2025.

При винесенні оскаржуваної постанови безпідставно застосовано максимально допустимі вагові параметри у 40 тон, оскільки, транспортний засіб Renault Premium 440.19 є спеціалізованим вантажним трьохвісним сідловим тягачем, який рухався з трьохвісним напівпричепом для перевезення контейнерів та змінних кузовів, тому розрахунок навантаження на загальну масу мав відбуватись із урахуванням максимально допустимої ваги 44 тони.

За умови використання нормативного показника 44 тони, за зазначеною в постановах формулою розрахунку та похибки пристрою, загальна вага транспортного засобу не перевищувала допустимих вагових параметрів, передбачених п. 22.5 ПДР України, що виключає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зважаючи на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено інформації щодо даних, на підставі яких встановлювалося перевищення нормативних параметрів транспортного засобу. Ідентифікації за державним реєстраційним номером напівпричепу-контейнеровозу, внаслідок якої відповідачу стало б відомо, що напівпричіп є контейнеровозом, автоматичний пункт взагалі не здійснив, а ідентифікував лише сідловий тягач.

Вважає, що оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, постанова серії АВ № 00004500 від 30.01.2025 є протиправною, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 28.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті залишила без руху та встановила позивачу строк для усунення недоліків.

11 березня 2025 року суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою поновила позивачу строк на звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин, відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, призначила у справі розгляд справи по суті, запропонувала відповідачу подати відзив на позовну заяву у визначений судом строк.

14 березня 2025 року уповноважений представник відповідача Коломієць В.О., через систему «Електронний суд», подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню так як, постанова серії АВ № 00004500 від 30.01.2025 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає всім критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, Порядком № 1174, Інструкцією № 512 та ухвалена в порядку та спосіб, встановлений законодавством.

18 березня 2025 року представник позивача адвокат Кабриль Ю.В., через систему «Електронний суд», подала відповідь на відзив, у якому просила позов задовольнити повністю, посилаючись на те, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, жодним чином не спростовують аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, та не обґрунтовують наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

У судовому засіданні уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кабриль Ю.В. позов підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

У судовому засіданні представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Коломієць В.О., проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені у відзиві. Зазначила, що оскаржувана постанова винесена правомірно із дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи позивача про те, що до тягача був прикріплений контейнеровоз є безпідставними та не підтверджуються належними доказами. Вважає, що доводи позивача спростовуються доказами поданими нею з відзивом на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази та, надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що передбачено в частині другій статті 19 Конституції України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III. Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За приписами частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону № 3353-XII, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР закріплено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч. 2 і 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд перевіряє законність та обґрунтованість винесення постанови та досліджує, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світланою Іванівною 30.01.2025 винесена постанова серії АВ № 00004500 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 5,5, головний спеціаліст установила, що 15.01.2025 о 07 год 56 хв., за адресою М-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 440.19, ДНЗ НОМЕР_1 , яким відповідальна особа ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та постановила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. У графі «Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; відстань між вісями 1-2: 3890 мм, 2-3: 6260 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1330 мм; навантаження на вісь 1 - 6850 кг, 2 - 10100 кг, 3 - 9600 кг, 4 - 9850 кг, 5 - 10350 кг; загальна маса - 46750 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 42075 кг (а.с. 24-25, 100-101).

У відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших транспортних засобів та їх составів.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована статтею 132-1 КУпАП.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позивач заперечує правомірність оскаржуваної постанови саме з мотивів неврахування уповноваженою особою відповідача того, що транспортний засіб позивача є саме контейнеровозом, в результаті чого, при розрахунку перевищення допустимого показника загальної маси, виходив із максимально допустимої маси в 40 тон.

На підтвердження того, що 15.01.2025 о 07 год 56 хв за адресою М-05, км 36+303, Київська область рухався транспортний засіб Renault Premium 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 , у з`єднанні із транспортним засобом спеціалізованим напівпричепом н/пр.-контейнеровозом з пристр.самовивантаж. Janmil, д.н.з. НОМЕР_2 , позивач надав суду товарно-транспортну накладну № 1501/4 від 15 січня 2025 року, з якої вбачається, що автомобіль Renault Premium, сідловий тягач, НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп SCHWARZMULLER, спеціалізований напівпричіп, НОМЕР_2 , здійснював автомобільне перевезення вантажу пшениця врожаю 2024 року, масою: брутто 42460 кг, тара 18040 кг, нетто 24420 кг (а.с. 32-33).

Відповідно до змісту абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей. Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортних засобів. Товарно-транспортна накладна не є належним, допустимими та достовірним доказом дотримання встановлених законодавством вагових норм навантаження, оскільки встановлення дотримання вагових норм відбувається лише шляхом відповідного зважування.

Про те, що товарно-транспортна накладна не є належним доказом вагових норм навантаження автомобіля, представник відповідача Коломієць В.О. зазначала у відзиві на позовну заяву і у судовому засіданні.

Суд погоджується із вище зазначеними доводами відповідача щодо того, що товарно-транспортна накладна не є достовірним і достатнім доказом, оскільки встановлення дотримання вагових норм відбувається лише шляхом відповідного зважування. Натомість товарно-транспортна накладна лише підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, і використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 802/518/17-а та від 28.02.2019 у справі № 805/3598/16-а.

У свою чергу, аналізуючи пункт 22.5 Правил дорожнього руху України та зміст оскаржуваної постанови суд приходить до висновку, що під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 5,5, головний спеціаліст відділу Солов`янчик С.І. визначила транспортний засіб позивача як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, у зв`язку із чим прийшла до висновку про дозволену максимальну масу такого транспортного засобу 40 тон.

З такими висновками посадової особи відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Оскаржувана постанова містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення: https://wim.dsbt.gov.ua/r/а/AВ00004500/. В матеріалах справи містяться роздруковані знімки транспортного засобу з «АРМ-аудиту Перегляд зафіксованої події № 9679619», зафіксовані в момент вчинення правопорушення 15.01.2025 о 07 год 56 хв, з яких вбачається, що в автоматичному режимі був зафіксований транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 103-105).

З наданих суду письмових доказів встановлено, що транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 це спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, повна маса 19000, маса без навантаження 7489, власником якого є Фермерське господарство «Тетяна 2011» (засновник та керівник ОСОБА_1 ) (а.с. 26-27 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). У свою чергу відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб із державним номерним знаком НОМЕР_2 марки JANMIL, за своїми технічними характеристиками є спеціалізованим напівпричіпом н/пр-контейнеровозом (з пристр.самовивантаж), повна маса 34500, маса без навантаження 7300, власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 28-29).

Відтак, враховуючи товарно-транспортну накладну від 15.01.2025 № 1501/4, з матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 рухався разом з іншим транспортним засобом марки JANMIL, д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричіпом н/пр-контейнеровозом (з пристр.самовивантаж). Тобто, фактично рухалися два транспортні засоби, але в оскаржуваній постанові при визначенні загальної маси транспортного засобу та при притягненні позивача до відповідальності, було враховано лише один транспортний засіб в результаті чого в даній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, державного номерного знаку спеціалізованого напівпричіпу н/пр-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) марки JANMIL, д.н.з. НОМЕР_2 , приєднаного до сідлового тягача - Е марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу на те, що із матеріалів фотофіксації також вбачається, що транспортний засіб, зафіксований 15.01.2025 о 07 год 56 хв за адресою М-05, км 36+303, Київська область має 5 вісей, а саме: 2 вісі має спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 , та 3 вісі має спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) марки JANMIL, д.н.з. НОМЕР_2 .

Статтею 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначена класифікація транспортних засобів, відповідно до якої транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Частиною третьою ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р., № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (зі змінами) затверджено та уведено в дію підзаконний нормативно-правовий акт, яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 3 Порядку № 1388 регламентовано, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

На власників транспортних засобів покладено обов`язок зареєструвати (перереєструвати) протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 7 Порядку № 1388).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1388 перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником.

На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення їх на бланку), присвоюється буквено-цифрова комбінація номерних знаків з їх видачею або без такої (крім тимчасово ввезених на митну територію України транспортних засобів особистого користування), а також дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових та/або звукових сигнальних пристроїв (п. 16 Порядку № 1388).

Тобто, після отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому відображено, що він відноситься до категорії спеціалізованих напівпричепів контейнеровозів, власник цього транспортного засобу має законне право розраховувати, що при визначенні його вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення п. 22.5 Правил дорожнього руху в частині, що стосується контейнеровозів, відповідно до яких максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 44 тони.

Суд враховує пункти 17.2-17.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, згідно з якими забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Відповідачем у відзиві зазначено, що всупереч вимогам Правил № 363 позивачем не надано доказів перевезення контейнера з відповідним маркуванням.

Проте, суд зазначає, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Правил № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 ПДР України.

Аналогічний висновок викладений в постановах Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 357/11078/24 від 09.12.2024 року, у справі № 357/11077/24 від 04.12.2024 року.

Водночас, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за якою позивача було притягнено до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а не за порушення правил маркування контейнерів.

Аналіз п. 22.5 Правил дорожнього руху та ч. 2 ст. 132-1 КУпАП свідчить про те, що розмежування максимально допустимого навантаження транспортних засобів не дає можливості відповідачу самостійно змінювати ваговий параметр транспортного засобу в залежності від дотримання чи не дотримання перевізником Правил перевезення вантажів, виду та характеру вантажу, наявності чи відсутності необхідного маркування контейнера.

Оскільки ключовим при проведенні такого визначення мають бути технічні характеристики самого транспортного засобу, визначені заводом-виробником та підтверджені посадовими особами під час його державної реєстрації. Відповідно з моменту проведення реєстрації транспортного засобу держава визнає та офіційно приймає його на облік із зазначенням у реєстраційному свідоцтві притаманних йому технічних характеристик. Самостійна зміна посадовою особою суб`єкта владних повноважень гранично допустимих вагових параметрів транспортного засобу не може відповідати принципам належного урядування та правової визначеності.

У свою чергу суд звертає увагу, що у випадку здійснення власником такого транспортного засобу його самовільного переобладнання та експлуатації без приведення реєстраційних документів на нього у відповідність із притаманними такому напівпричепу технічними характеристиками, за умови належної фіксації такого факту відповідною посадовою особою, може бути підставою для притягнення відповідальної особи до відповідальності. Натомість таке порушення не охоплюється диспозицією ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при встановлені технічних характеристик транспортних засобів марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом н/пр-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) марки JANMIL, д.н.з. НОМЕР_2 , головний спеціаліст відділу Солов`янчик С.І. повинна була ідентифікувати їх як двовісний автомобіль (тягач) із трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тони, а не 40 тон, як було враховано нею при проведенні розрахунків.

Зазначена невідповідність вимогам підзаконного нормативно-правового акта при проведенні розрахунків на переконання суду обумовлена тим, що відповідачем у оскаржуваній постанові в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019) не встановлено державний номерний знак напівпричепу, внаслідок чого відповідно відповідачем не були встановлені дійсні характеристики таких транспортних засобів та помилково визначена дозволена максимальна маса.

В даному випадку, з урахуванням допустимої маси транспортного засобу 42 тони, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: (46750 42000 (10% х 46750) / 42000 х 100% = 0,1785%.

Для настання відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП необхідно щоб перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм складало від 5 %. В даному випадку перевищення вказаних норм судом не встановлено, що виключає кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Також під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідачем не були встановлені достатні та необхідні відомості щодо технічних характеристик транспортного засобу, який рухався через автоматичний пункт вагового контролю, внаслідок чого була помилково визначена дозволена максимальна маса такого транспортного засобу у розмірі 40 тон, і відповідно необґрунтовано встановлено перевищення максимально дозволеної загальної маси транспортного засобу. У свою чергу за умови належної фіксації та опрацювання отриманої інформації з визначенням максимально допустимої ваги такого транспортного засобу у розмірі 42 тони при встановленій з урахуванням допустимої похибки загальної маси транспортного засобу марки RENAULT модель PREMIUM 440.19, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом н/пр-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) марки JANMIL, д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 42075 тони виключає наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Натомість самостійна зміна посадовою особою відповідача технічних характеристик транспортного засобу є порушенням принципу належного врядування та правової визначеності. У свою чергу можливе самовільне переобладнання транспортного засобу та його подальша експлуатація може бути підставою відповідальності іншого виду за умови належної фіксації такого порушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень, який був сплачений відповідно до квитанції ID 1662-6006-3536-5452 від 25.02.2025 та платіжної інструкції № 0.0..1 від 28.02.2025 (а.с. 53, 64).

Відповідно до ч. 13 ст. 139 КАС України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 132-1, 245, 280, 283, 287, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 19, 77, 139, 242-246, 250, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AВ № 00004500 від 30.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса місцезнаходження: вулиця Антоновича, будинок 51, місто Київ, 03150, .

Головуюча суддя Л.М. Кучерява