Справа № 200/1527/25
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Справа№200/1527/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21005, м. Вінниця, район «Поділля», вул. Зодчих, 22, ) про зобов`язання призначити пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Просить суд: 1) визнати протиправною відмову в переведенні на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком від 20 лютого 2025 року № 12, та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28, згідно ст. 33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.09.1998 року по 30.06.2001 року, з 04.03.2005 року по 01.03.2011 року; 2) зарахувати до страхового і пільгового стажу за Списком 1 та відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20 лютого 2025 року № 12 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, щодо зміни виду розрахунку відповідно до п. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Отже, позивач вважає таке рішення протиправним у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

04 березня 2025 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

Головним управлінням, після дослідження документів наданих разом із заявою про призначення пенсії було винесено рішення № 12 від 20.02.2025 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, щодо зміни виду розрахунку відповідно до п. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за результатом розгляду документів наданих Позивачем страховий стаж позивача становить 51 роки 09 місяці 16 днів, з них 32 роки 09 місяці 21 день -наявний страховий стаж позивача (23 р. 9 м. 21 д. + 9 р. додаткові за списком №1), 18 років 11 місяців 25 днів - додатковий стаж.

Отже, з огляду на те, що у Позивача відсутній страховий стаж 35 років, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням № 12 від 20.02.2025 року було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, щодо зміни виду розрахунку відповідно до п. 2 ст. 33 Закону 1058, а тому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи професійного захворювання в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі довідки МСЕК (серія 12ААВ № 786004).

13 лютого 2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про зміни виду розрахунку, відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані ним документи розподіллено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області від 20.02.2025 року № 12, ОСОБА_1 було відмовлено у зміні вид у розрахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача страхового стажу 35 років.

Як вбачається з матеріалів справи до пільгового стажу позивача не зараховано період служби в армії з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, оскільки час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Період з 29.07.2020 року по 31.12.2023 року зараховано позивачу до страхового стажу роботи в одинарному розмірі, оскільки до вислуги років для призначення пенсій особам, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Довідки учасникам бойових дій видаються згідно додатку № 2 Порядку № 637 та повинні містити запис про те, що «зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці».

Відповідачем надані додаткові докази по справі, з яких вбачається, що до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 не зараховані наступні періоди його роботи: з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , позивач в спірні періоди:

з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 (запис трудової книжки № 1- 3);

з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, служба в армії;

з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 664 (записи трудової книжки 11-13);

з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, учень гірника очисного забою з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 664 (записи трудової книжки 13-15);

з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 665;

з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 665 (записи трудової книжки 14-15);

з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, гірник очисного забою з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 та підтверджується трудовою книжкою (запис трудової книжки № 16-17);

з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, машиніст гірничо виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 та підтверджується трудовою книжкою (запис трудової книжки № 17-19);

з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 666 (запис трудової книжки 20-21);

з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 18.12.2023 року № 860 та трудовою книжкою (запис трудової книжки № 22-23).

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно ст. 9 Закону України № 1058 в солідарній системі відповідно до цього Закону призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У преамбулі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 зазначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, саме Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим законом.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 зазначеного Закону.

При цьому, абзац восьмий частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України № 1058-IV, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України №1058-IV, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 Закону України № 1058-IV.

Відповідно абзацу першого частини першої статті 28 Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, як вже було зазначено, позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, щодо зміни виду розрахунку відповідно до п. 2 ст. 33 Закон України № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Абз. 1 частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до Постанови № 202 та частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», робота за вказані періоди зараховуються до стажу, необхідного для отримання пенсії незалежно від віку.

Відповідно до частини 5 статті 114 Закону № 1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

На підставі п. 1, п. 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, пунктами 20-22 Порядку № 637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Так, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці .відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як вже було зазначено, трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , містить наступні записи:

з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 (запис трудової книжки № 1- 3);

з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, служба в армії;

з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 664 (записи трудової книжки 11-13);

з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, учень гірника очисного забою з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 664 (записи трудової книжки 13-15);

з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 665;

з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 665 (записи трудової книжки 14-15);

з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, гірник очисного забою з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 та підтверджується трудовою книжкою (запис трудової книжки № 16-17);

з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, машиніст гірничо виїмкових машин з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 та підтверджується трудовою книжкою (запис трудової книжки № 17-19);

з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 03.01.2024 року № 666 (запис трудової книжки 20-21);

з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року, машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 та підтверджується довідкою від 18.12.2023 року № 860 та трудовою книжкою (запис трудової книжки № 22-23).

Отже, трудова книжна позивача містить записи про те, що позивач працював в спірні періоди повний робочий день під землею, а отже не має необхідності для надання уточнюючих довідок за вказані періоди роботи позивача.

При цьому, Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Роботи позивача на посадах «машиніст підземних установок», «учень гірника очисного забою», «гірник очисного забою», «машиніст гірничо виїмкових машин» передбачені Списком 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24 березня 1994 року.

Отже, враховуючи, що позивач працював за вказаними професіями повний робочий день в шахті, які входить до переліку професій, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511:

код підстави ЗПЗ013А1 з 05.11.1991 проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

код підстави ЗП3014А1 з 05.11.1991 проставляється працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років:

код підстави ЗП3014А2 з 05.11.1991 проставляється працівникам, провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Вказані період роботи необхідно зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1, постановою № 202.

Отже, оскільки записи трудової книжки позивача містять інформацію про повний робочий день в шахті, професії віднесені до провідних професій, такі періоди мають бути зараховані до пільгового стажу за провідними професіями, чого відповідачем не здійснено.

Більш того, суд зазначає, що позивачем надані:

Наказ ТОВ «Краснолиманське» № 479 від 29.12.2006 року «Про підсумки атестації підземних робочих місць за умовами праці», відповідно до якого директором ТОВ «Краснолиманське» наказано підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовам за Списком № 1 виробництв, професій, посад та показників, затвердженому постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року працівникам наступних професій: а) по коду 1.1.а: машиніст гірничо виїмкових машин, гірник очисного забою, гірник підземний, машиніст підземних установок, електрослюсар підземний;

Наказ ТОВ «Краснолиманське» № 212к від 11.11.2011 року «Про підсумки атестації підземних робочих місць за умовами праці», відповідно до якого директором ТОВ «Краснолиманське» наказано підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовам за Списком № 1 виробництв, професій, посад та показників, затвердженому постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року працівникам наступних професій: а) по коду 10.10.100а: машиніст гірничо виїмкових машин, гірник очисного забою, гірник підземний, машиніст підземних установок, електрослюсар підземний;

Наказ ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 58/1 від 16.04.2017 року «Про затвердження переліку професій, посад із пільговим пенсійним забезпеченням», яким директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» наказано підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, професій, посад та показників, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року робітникам за професіями та посадами, зазначеними в додатку № 1 та вказано перелік професій, у яких атестацією робочих місць підтверджується пільгове пенсійне забезпечення відповідно до списку № 1, у тому числі й «машиніст підземних установок», «учень гірника очисного забою», «гірник очисного забою», «машиніст гірничо виїмкових машин»;

Наказ ТОВ «Краснолиманське» № 302 від 30.03.2018 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», яким директором ТОВ «Краснолиманське» наказано підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, професій, посад та показників, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року робітникам за професіями, які зазначені в додатку до наказу, у тому числі й «машиніст підземних установок», «учень гірника очисного забою», «гірник очисного забою», «машиніст гірничо виїмкових машин»;

Наказ ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 134 від 28.11.2022 року «Про затвердження переліку професій, посад із пільговим пенсійним забезпеченням», яким директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» наказано підтвердити право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, професій, посад та показників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 року працівникам за професіями та посадами, зазначеними у додатку № 1 у тому числі й «машиніст підземних установок», «учень гірника очисного забою», «гірник очисного забою», «машиніст гірничо виїмкових машин».

Позивачем також надані: довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ТОВ «Краснолиманське» № 664 від 03.01.2024 року; довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ТОВ «Краснолиманське» № 665 від 03.01.2024 року; довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ТОВ «Краснолиманське» № 666 від 03.01.2024 року; довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 860 від 18.12.2023 року.

Щодо не зарахування Пенсійним фондом періоду проходження служби позивачем в період з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з запису трудової книжки позивача № 3 14 травня 2003 року позивача було звільнено у зв`язку із призивом на військову служби.

Відповідно до вказаної записи трудової книжки позивач проходив військову службу в період з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року.

Суд зазначає, що Пенсійним фондом не надано аргументованих пояснень, щодо причини не зарахування до пільгового стажу позивача період проходження ним військової служби.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Пенсійним фондом протиправно не зараховано період проходження військової служби позивача з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового і пільгового стажу за Списком 1 та відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

При цьому, оскільки періоди роботи позивача з 01.09.1998 року по 30.06.2001 року та з 04.03.2005 року по 01.03.2011 року вже зараховані відповідачем, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд звертає увагу, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії не зазначено підстав для не зарахування вказаних періодів, що також свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 року у справі № 815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Як вже зазначалося судом, оскаржуване рішення не містить конкретних періодів роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу. Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.

Отже, спірне рішення від 20.02.2025 року № 12 Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

В той же час, при вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст.19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій «прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Так, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Водночас, з врахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.2018 року у справі № 826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

Суд зазначає, що в межах цієї справи суд позбавлений можливості дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення пенсії. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог у частині зарахування спірних періодів до пільгового стажу, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 «Про призначення пенсії» обчисленої відповідно до статей 27 і 28, згідно ст. 33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 13 лютого 2025 року, зарахувавши до страхового і пільгового стажу за Списком 1 та відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання призначити пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн (платіжна інструкція № 0.0..1 від 02.03.2025 року).

Враховуючи співмірність заявлених та задавлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 600 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21005, м. Вінниця, район «Поділля», вул. Зодчих, 22, ) про зобов`язання призначити пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (юридична адреса: 21005, м. Вінниця, район «Поділля», вул. Зодчих, 22, ) від 20 лютого 2025 року № 12 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, щодо зміну виду розрахунку відповідно до п. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21005, м. Вінниця, район «Поділля», вул. Зодчих, 22, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) «Про призначення пенсії» обчисленої відповідно до статей 27 і 28, згідно ст. 33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 13 лютого 2025 року, зарахувавши до страхового і пільгового стажу за Списком 1 та відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 19.08.2002 року по 14.05.2003 року, з 21.06.2003 року по 26.10.2004 року, з 02.03.2011 року по 06.09.2011 року, з 07.09.2011 року по 02.11.2011 року, з 03.11.2011 року по 13.11.2011 року, з 14.11.2011 року по 01.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 18.04.2016 року, з 19.04.2016 року по 27.02.2018 року, з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року, з 19.02.2020 року по 27.12.2024 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21005, м. Вінниця, район «Поділля», вул. Зодчих, 22, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 600 (шістсот) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко