Справа № 580/4274/22
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Справа№580/4274/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» (, вул. Миколи Грінченка, 4, м. Київ, 03038) про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 94261 грн. 24 коп., -

ВСТАНОВИВ:

I. Зміст позовних вимог

Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою Відповідальністю «Альянс Холдинг», в якому просило:

- стягнути з ТОВ Альянс Холдинг (4, вул. Миколи Грінченка, 4, м. Київ, 03038) на користь Державного бюджету України адміністративно-господарську санкцію в розмірі 94261 грн. 24 коп. (дев`яносто чотири тисячі двісті шістдесят одну гривню 24 коп.) за порушення вимог, щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, на підставі рішення №8 від 22.06.2022 р.

Позивачем було надано платіжне доручення №101 від 14.09.2022 року про сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн.

II. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року адміністративну справу № 580/4274/22 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю

«Альянс Холдинг» про стягнення адміністративно-господарських санкцій було передано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 ст. 262 КАСУ передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 КАСУ розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає, можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

III. Позиція Позивача та заперечення Відповідача

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним було проведено перевірку, в результаті якої виявлено порушення реалізації дизпалива за ціною що перевищує початкову або попередньо декларовану ціну більше ніж на 5% до декларованої зміни роздрібної ціни палива, чим порушено п.3 Порядку декларування роздрібних цін, на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенн гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом Sars-COV-2, затверджений постановою КМУ від 22.04.22р . №341, що в свою чергу призвело до отримання необґрунтованої виручки у розмірі 47127,42 грн. В результаті чого, було застосовано штраф у розмірі 100% від неогрунтовано отриманої виручки. Таким чином, просив стягнути адміністративно-господарську санкцію в розмірі 94261 грн. 24 коп.

Відповідач, надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволеня позовних вимог зазначивши, що відповідальність за порушення порядку декларування цін відсутня, наказ та направлення на проведення перевірки, видані за відсутності належних правових підстав для їх видання та в свою чергу є протиправними. Також, зазначає що, порушено право Відповідача на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки Позивач подав дану позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу про адміністративне судочинство, що є окремою підставою для повернення позову. У зв`язку з відкриттям провадження Відповідачу протиправно обмежено строк на оскарження рішень суб`єкта владних повноважень. Також порушення територіальна підсудність даної справи.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

22.06.2022 р. Позивачем було прийнято: наказ 357-00 Про позапланову перевірку Відповідача, за адресою АЗС «Shell» вул. Сумгаїтська 7а, м. Черкаси та направлення на проведення позапланової перевірки у період з 22.06.22 р. по 23.06.22 р. щодо порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенн гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом Sars-COV-2, затверджений постановою КМУ від 22.04.22р . №341.

22.06.22 р. Позивачем від Відповідача, вимого №1 було витребувано інформацію, щодо господарської діяльності останього.

23.06.2022 р. Позивачем було складено Акт №9 «Про результати проведення позапланової перевірки», яким виявлено порушення реалізації дизпалива, за ціно, що перевищує початкову або попередню декларовану ціну, більше ніж на 5% до декларованої зміни роздрібної ціни дизельного палива, та здійснено розрахунок неогрунтовано отриманої виручки (додаток№1).

28.06.2022 р. Позивачем було прийнято Рішення №8 «Про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін», яким застосовано до Відповідача штраф у розмірі необґрунтовано отриманої виручки в сумі 47130,62 грн. та штрафу у розмірі 100% необґрунтовано отриманої виручки в сумі 47130,62 грн., разом адміністративно-господарська санкція складає 94261 грн. 24 коп., яка протягом 15 днів з дня отримання цього рішення підлягає перерахуванн до державного бюджету.

Згідно поштового чека, рішення №8 «Про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін», направлено Позивачем на адресу Відповідача 29.06.2022 р., а вручено останьому згідно із повідомленням про вручення 04.07.2022 р.

Доказів оскарження та скасування рішення №8 від 28.06.2022 року, до теперішнього часу, зокрема в адміністративному чи судовому порядку до суду не надано.

V. Оцінка суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про ціни та ціноутворення» органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Пунктом 3 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, передбачено, що серед основних завдань Держпродспоживслужби є здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з п.п.11 п. 4 вказаного Положення Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 7 зазначеного Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України №877-V державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначеному законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).

22 квітня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» затверджено Порядок декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі Порядок), яким визначено механізм декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, переліки яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341» Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» (далі - товари).

За змістом Переліку товарів, що мають істотну соціальну значущість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, до таких товарів відноситься, зокрема, Бензин марки А-92 та А-95.

Відповідно до п.2 Порядку №341 декларуванню підлягає зміна роздрібних цін (з урахуванням податку на додану вартість) на кожний окремий вид товару незалежно від виду його упаковки (крім товарів, вид упаковки яких визначено у переліку товарів, що мають істотну соціальну значущість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341), ваги (об`єму) одиниці товару, дозування, форми випуску та будь-яких інших ознак.

У разі встановлення суб`єктом роздрібної торгівлі однакової ціни на один і той самий товар в усіх або кількох об`єктах (закладах) роздрібної торгівлі, що йому належать, декларування зміни роздрібних цін може здійснюватися за усіма/кількома об`єктами (закладами) роздрібної торгівлі в цілому або за кожним об`єктом (закладом) торгівлі окремо.

Пунктом 3 цього Порядку №341 передбачено, що декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом (закладом), порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною (крім випадків збільшення ціни внаслідок закінчення строку дії знижки або зменшення ціни):

на 15 відсотків і більше - за 30 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування;

на 10 відсотків і більше, але менше ніж 15 відсотків, - за 14 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування;

на 5 відсотків і більше, але менше ніж 10 відсотків, - за три дні до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування.

Суд зазначає, що в період з 12.05.2021 року і по даний час, державою, відповідно до ст. 13 Закон №5007-VI по різному здійснювалось державне регулювання цін на пальне, зокрема в період з 12.05.2021 року по 14.05.2021 року шляхом запровадження процедури декларування зміни ціни, з 14.05.2021 року до 20.05.2022 року установленням граничних рівнів торгівельної надбавки та з 20.05.2022 року шляхом запровадження процедури декларування зміни ціни.

Зазначене, також, підтверджується листом Держпродспоживслужби від 02.06.2022 року №15.2.1-7/5992 до Головних управлінь в областях де зазначено, що на виконання пункту 1 доручення Прем`єр-міністра України Шмигаля Д.А від 08.05.2022 №11381/0/1-22 головними управліннями Держпродспоживслужби в областях та м. Києві проводяться перевірки дотримання суб`єктами господарювання на роздрібному ринку пального вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (далі - перевірки). Задля уникнення критичної ситуації на роздрібному ринку пального, надмірного тиску на суб`єктів господарювання та мінімізації негативних наслідків, зокрема, створення штучного дефіциту пального або припинення господарської діяльності, при проведенні перевірок дотримання граничних рівнів торговельних надбавок на бензини автомобільні та дизельне пальне рекомендуємо досліджувати період з дати надання доручення і до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2022 № 594, якою було зупинено дію пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236. З моменту призупинення дії пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, а саме з 20.05.2022, головними управліннями Держпродспоживслужби в областях та м. Києві, при проведенні перевірок, повинні досліджуватися питання дотримання суб`єктам господарювання порядку декларування зміни роздрібних цін на бензини А-92, А-95 та дизельне пальне.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовуватись до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, серед яких і адміністративно-господарський штраф (ст. 239 ГК України ).

Адміністративно-господарський штраф визначається законом як грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (ч.1 ст. 241 ГК України).

Частиною 2 ст. 241 ГК України, визначний перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення», до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Частиною 2 ст.20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Порядок стягнення сум адміністративно-господарських санкцій, передбачених цією статтею, визначається Господарським кодексом України (ч.3 ст.20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» ).

Суд враховує, що згідно з усталеною позицією Верховного Суду акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Перевіркою встановлено та зафіксовано що паливо реалізувалося за роздрібною ціною була підвищена більш ніж на 5% (без відповідного декларування зміни ціни). Необґрунтовано одержана додаткова виручка складає 47130,62 грн.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не заперечується, що рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення №8 від 29.06.2022 року направлено на адресу відповідача та вручено відповідачу 04.07.2022 року.

За приписами статті 9 Закону №877-V, розпорядження може передбачати застосування до суб`єкта господарювання санкцій, передбачених законом.

Розпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.

Суд зазначає, що до предмету доказування у цій справі входять обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення штрафу у судовому порядку: 1) наявність рішення про накладення штрафу; 2) факт набрання ним чинності (не оскарження в судовому чи адміністративному порядку у встановлені законом строки); 3) встановлення факту сплати штрафу у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Разом з тим, питання правомірності застосування до відповідача штрафу не входить до предмету доказування у цій справі, оскільки правомірність винесення рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій не є предметом спору у цій справі.

Суд відзначає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач належним чином повідомлений про накладення на нього компетентним органом штрафу. Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення №8 від 29.06.2022 року відповідачем, зокрема, в судовому чи адміністративному порядку не оскаржене та є чинним. У встановлені строки у добровільному порядку відповідачем штрафні санкції не сплачено.

Враховуючи викладене та зважаючи на той факт, що відповідач доказів погашення суми штрафу до суду не надав, докази оскарження вказаного рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про ціни та ціноутворення №8 від 29.06.2022 року в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні, сума штрафу є узгодженою, відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів Відповідача, стосовно порушення права останнього на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки Позивач подав дану позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу про адміністративне судочинство, що є окремою підставою для повернення позову, слід зазначити наступне.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 122 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 2 ч. 2 ст 122 КАСУ передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 8 ч. 4 ст. 169 КАСУ передбачено - позовна заява повертається позивачеві якщо, позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 12 Закону №877-V визначено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

Отже, за загальним правилом у суб`єкта господарювання є 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа на добровільне виконання застосованої до нього штрафної санкції. Невиконання у добровільному порядку цього припису є підставою для суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення суми штрафної санкції.

При цьому конструкція вказаної норми містить виключення із загального правила - якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі.

Тобто, даним законом, що кореспондується із змістом рішення №8 від 29.06.2022 р. встановлено 15 дений термін на добровільну сплату господарської санкції, за умови якщо рішення не було оскаржене до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку, (в нашому випадку відомості про оскарження рішення відсутні), отже за таких обставин, суб`єкт владних повноважень, може звернутися до суду за примусовим стягненням санкції, на наступний день після спливу 15 денного терміну з дня вручення відповідного рішення, протягом 3-х місяців, у Відповідача ж виникає, право на оскарженя рішення з дня коли останій дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав, тобто з наступного дня за днем отримання рішення, в нашому випадку з (дата отримання рішення 04.07.2022 р.) 05.07.2022 р. , протягом шести місяців.

У статті 10 Закону №877-V серед прав суб`єкта господарювання є право оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Правові висновки щодо застосування положень статті 12 Закону №877-V викладені у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 420/11261/20, від 18 жовтня 2023 року у справі № 640/7304/22 та від 10 листопада 2023 року у справі № 640/11240/21.

Водночас Верховний Суд у постанові від 4 липня 2023 року у справі № 640/2003/22 вказав, що у частині третій статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» враховано право суб`єкта господарювання на оскарження дій органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб і при буквальному тлумаченні вказаної норми вбачається, що у разі реалізації суб`єктом господарювання вказаного права на оскарження, обчислення строку на звернення до суду суб`єктом владних повноважень відтерміновується до результату оскарження штрафної санкції і залишення її в силі в судовому або адміністративному порядку. У випадку скасування цієї штрафної санкції в адміністративному або судовому порядку, сума штрафу взагалі не повинна стягуватися з суб`єкта господарювання.

Якщо суб`єкт владних повноважень буде звертатись до суду з позовом про стягнення несплаченої господарюючим суб`єктом суми штрафної санкції після закінчення 15-ти денного строку на добровільне виконання судового рішення за умови оскарження розпорядчого документа, судова справа про стягнення не зможе бути розглянута до вирішення питання про законність або незаконність дій органу державного контролю (нагляду) або його посадових осіб при накладенні штрафної санкції, оскільки частина третя статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» висуває вимогу про те, що для стягнення штрафної санкції у судовому порядку така санкція не має бути скасована.

Верховний Суд у постанові від 4 липня 2023 року у справі № 640/2003/22 також зауважив, що з метою процесуальної економії та враховуючи законодавче виключення із загального правила, наведене у частині третій статті 12 Закону №877-V, яке направлене на реалізацію права суб`єкта господарювання на оскарження в установленому законом порядку неправомірних дій органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб, перебіг тримісячного строку звернення ГУ Держпродспоживслужби до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідним рішенням указаного органу, оскарженого в судовому порядку, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

У подальшому вказані правові висновки також застосовані Верховним Судом у постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 640/7304/22, від 10 листопада 2023 року у справі № 640/11240/21 та від 11 липня 2024 року у справі №620/4425/23, від 04.07.23 р. № 640/2003/22.

За наведених оставин суд не вбачає підстав для повернення позову, тим паче з моменту звернення Позивача до суду (26.09.2022 р.) і до теперішнього часу, Відповідачем рішення №8 від 29.06.2022 р. оскаржено не було.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).і повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" №33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" №48939/99, "Moskal v. Poland" №10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області (, вул. Смілянська 120, м. Черкаси, 18000) до Товариства з обмеженою Відповідальністю «Альянс Холдинг» (, вул. Миколи Грінченка, 4, м. Київ, 03038), задовільнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою Відповідальністю «Альянс Холдинг» (, вул. Миколи Грінченка, 4, м. Київ, 03038) на користь державного бюджету України 94261,24 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті шістдесят одна гривня 24 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 21.04.2025.

Суддя Є.В. Череповський