Справа № 320/43697/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м.Київ №320/43697/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №84 Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 25 квітня 2023 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 січня 1991 року по 25 вересня 1997 року в Колгоспі "Знамя Ленина" на території села Калинове Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 квітня 2023 про перерахунок пенсії, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, відмовлено у призначенні такої пенсії зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу не менше 30 років та зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 7 місяців 8 днів. Так, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу відомості про періоди роботи в колгоспі з 03.01.1991 по 25.09.1997, оскільки відсутня довідка про кількість встановленого мінімуму та відпрацьованих днів та довідка про реорганізацію колгоспу. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем, ГУ ПФУ у Київській області, подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що записи про встановлений мінімум та кількість нарахованих трудоднів за період з 03.01.1991 по 25.09.1997 згідно трудової книжки позивача не завірено відповідальними особами та печаткою, а у довідці від 20.04.2023 про реорганізацію колгоспу відсутні підстави про зміну назви колгоспу "Знамя Ленина" на КСП "Знамя Ленина", підстави для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача відсутні.

Відповідачем, ГУ ПФУ в Хмельницькій області, також подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив про те, що спірне рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Крім того, відповідач, ГУ ПФУ у Хмельницькій області, заявив клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши таке клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Водночас, зміст клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Більш того, представник відповідача у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Дослідивши клопотання представника відповідача, матеріали справи, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

08.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно до Закону №1058-IV.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №84 від 15.02.2023 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного страхового стажу - 30 років, за наданими документами страховий стаж становить 28 років 7 місяців 8 днів.

При цьому, ГУ ПФУ в м.Києві було враховано до стажу періоду роботи позивача з 03.01.1991 по 25.09.1997, оскільки відсутня довідка про кількість встановленого мінімуму та відпрацьованих днів та довідки про реорганізацію колгоспу.

24.04.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про перерахунок пенсії до призначення пенсії за віком згідно до Закону №1058-IV, додавши до своєї заяви відповідь КУ "Трудовий архів Костянтинівської міської ради" від 20.04.2023 №01-26/25.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №84 від 25.04.2023 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при цьому не зараховано до страхового стажу позивача періоду його роботи з 03.01.1991 по 25.09.1997 в колгоспі "Знамя Ленина", оскільки у трудовій книжці позивача в записі про встановлений мінімум та кількість нарахованих трудоднів за вище вказаний період не завірена відповідальними особами та печаткою, а в довідці про реорганізацію відсутні підстави про зміну назви колгоспу "Знамя Ленина" в КСП "Знамя Ленина".

Вважаючи вищенаведене рішення відповідача щодо незарахування стажу та, як наслідок, не призначення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV у 2023 році право на призначення пенсії мають особи після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років, а у 2026 - не менше 33 роки.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж від 30 років.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 24.04.2023, згідно паспортних даних ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку 60 років, що не заперечується сторонами.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що згідно з наданими до документами, страховий стаж позивача становить 28 років 7 місяців 8 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 03.01.1991 по 25.09.1997, оскільки не надана довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової діяльності та у довідці про реорганізацію відсутні підстави зміни назви колгоспу "Знамя Ленина" в КСП "Знамя Ленина".

Суд звертає увагу на те, що абзацом 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи1 на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).

Суд вказує, що відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.

Суд встановив, що згідно записів копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1991 позивач у період з 03.01.1991 по 25.09.1997 був членом колгоспу "Знамя Ленина".

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (яка діяла до 2004) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Суд встановив, що записи в трудовій книжці колгоспника щодо відомостей про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік (38), встановлений мінімум трудоднів (280) внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Суд звертає увагу на те, що на сторінці №18 у Трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 квітня 1991 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 зазначено про те, що:

- у 1991 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 303 дні, тобто на 23 дні більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який у 1991 році становив 280 днів;

- у 1992 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 292 дні, тобто на 12 днів більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який у 1992 році становив 280 днів;

- у 1993 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 309 днів, тобто на 29 днів більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який у 1993 році становив 280 днів;

- у 1994 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 287 днів, тобто на 7 дні більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який у .994 році становив 280 днів;

- у 1995 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 300 днів, тобто на 30 днів більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який 995 році становив 270 днів;

- у 1996 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві становить 304 дні, тобто на 24 дні більше за прийнятий колгоспом річний мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який .996 році становив 280 днів;

- у 1997 році кількість нарахованих днів виконання річного мінімуму трудової часті у громадському господарстві становить 210 дні, що дорівнює прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі у громадському господарстві, який у 1997 році становив 210 днів.

Звертаючись до суду та до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, позивач надав відповідь КУ "Трудовий архів Костянтинівської міської ради" від 20.04.2023 №01-26/35 про те, що неможливо надати архівної довідки про стаж роботи позивача у КСП "Знамя Ленина" у період з 03.01.1991 по 25.09.1997 у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

При цьому, під час розгляду даної справи відповідачем було надано суду копію пенсійної справи позивача, у якій наявна копія архівної довідки КУ "Трудовий архів Костянтинівської міської ради" від 11.12.2023 №07-02/106. Архівною довідкою підтверджено, що ОСОБА_1 , бригадир СТФ, слюсар МТФ, тракторист, гл.зоот. працював у колгоспі "Знамя Ленина" у 1991-1997 роках, та відпрацював: у 1991 році 303 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів); у 1992 році 292 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів); у 1993 році 309 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів); у 1994 році 287 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів); у 1995 році 300 людиноднів (встановлений мінімум 270 днів); у 1996 році 304 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів); у 1997 році 210 людиноднів (встановлений мінімум 280 днів).

Досліджуючи подані документи, суд встановив, що періоди роботи позивача, (з 03.01.1991 по 25.09.1997), зазначені у наданій відповіді, узгоджуються із записами у трудовій книжці, отже, період роботи позивача з 03.01.1991 по 25.09.1997 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Суд вважає, що наявні у копії трудової книжки серії записи були достатніми та належними станом на день звернення позивача (24.04.2023), які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача у спірний період.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

При цьому, доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача в колгоспі з 03.01.1991 по 25.09.1997, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 неправомірно не зараховані відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №84 від 25.04.2023 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Як встановив суд, позивач відповідає вимогам законодавства, дотримання яких надає йому право на призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV, станом на час первинного звернення до пенсійного органу.

При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті суб`єктами владних повноважень рішень про відмову призначити пенсію за наявності законодавчо визначених підстав.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідачем в ході розгляду заяв позивача про призначення пенсії не виконані всі умови для прийняття відповідного рішення, а саме належно не досліджена та достовірно не встановлена наявність щодо позивача необхідних умов для призначення пенсії, із зарахуванням спірних періодів, яким судом надана оцінка.

В той же час здійснення розрахунку страхового стажу входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправним рішенням відповідача, яке судом скасовано, і відповідачем в даному випадку не було належно обраховано загальний страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, а суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні суду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №84 Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 25 квітня 2023 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ - 21318350) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) період роботи з 03 січня 1991 року по 25 вересня 1997 року в Колгоспі "Знамя Ленина" на території села Калинове Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ - 21318350) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 24 квітня 2023 про перерахунок пенсії, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати (судовий збір) в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ - 21318350).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.