Справа № 260/8831/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 260/8831/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з січня 2018 року по липень 2023 року в сумі 199103,22 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті пенсії за період з січня 2018 року по липень 2023 року в сумі 199103,22 грн.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати йому обрахованої у 2023 році суми заборгованості з пенсії у розмірі 199103,22 грн протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 06.01.2025 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

На підставі наданих сторонами заяв по суті справи та поданих ними доказів суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області як отримувач пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) з 09.01.2001 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 року у справі № 260/3114/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії за вислугу років з урахуванням 77% розміру окладу на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/1226 від 12.08.2020 року та виплатити починаючи з 01.04.2019 року 100 % суми перерахованої пенсії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 року вказане рішення суду залишено без змін.

У квітні 2021 року, на виконання рішення суду у справі № 260/3114/20, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 року з урахуванням 77% розміру окладу на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/1226 від 12.08.2020 року.

З наданих відповідачем матеріалів з електронної пенсійної справи позивача вбачається, що починаючи з 01.04.2021 розмір пенсії позивача за наслідками цього перерахунку склав 11968,88 грн, сума доплати до пенсії внаслідок перерахунку за період з квітня 2019 року по березень 2021 року склала 101529,12 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі № 260/2242/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 року ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року.

У серпні 2023 року, на виконання рішення суду у справі № 260/2242/23, відповідачем було проведено нарахування позивачу з 01.07.2021 року доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року.

З наданих відповідачем матеріалів з електронної пенсійної справи позивача вбачається, що починаючи з 01.08.2023 розмір пенсії позивача за наслідками цього перерахунку склав 17144,52 грн, сума доплати до пенсії внаслідок перерахунку за період з липня 2021 року по липень 2023 року склала 50000,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі № 260/8682/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.02.2022 року відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №11/18967-суд, виданій 12.09.2023 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 року вказане рішення суду залишено без змін.

У серпні 2024 року, на виконання рішення суду у справі № 260/8682/23, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.02.2022 року згідно з новою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача від 12.09.2023 року №11/18967-суд.

З наданих відповідачем матеріалів з електронної пенсійної справи позивача вбачається, що починаючи з 01.08.2024 розмір пенсії позивача за наслідками цього перерахунку склав 20873,38 грн, сума доплати до пенсії внаслідок перерахунку за період з лютого 2022 року по липень 2024 року склала 70013,94 грн.

Отже, сума заборгованості з пенсії у розмірі 221543,06 грн підтверджується наявними у справі документами, визнається відповідачем, проте, позивачу не виплачена.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 року у справі № 260/3114/20, на підставі якого позивачу здійснено перерахунок пенсії та донараховано 101529,12 гривень; рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі № 260/2242/23, на підставі якого позивачу здійснено перерахунок пенсії та донараховано 50000,00 гривень та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі № 260/8682/23, на підставі якого позивачу здійснено перерахунок пенсії та донараховано 70013,94 гривень.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судових рішення у справах за №№ 260/3114/20, 260/2242/23, 260/8682/23, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не шляхом подання нового адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 260/1898/22, від 16.03.2023 у справі № 640/12697/21 та від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22.

Відтак, суд виходить з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі.

Вказана позиція узгоджується із викладеною у постанові Верховного Суду від 25.03.2025 року у справі № 200/1210/24.

Наслідки закриття провадження у справі визначені ст. 239 КАС.

Зокрема, ч. 2 ст. 239 КАС установлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяС.І. Рейті