Справа № 320/39378/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Київ справа №320/39378/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області у проведенні реєстрації припинення обтяження частини нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - частини квартири АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Вишневий відділ Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області здійснити реєстрацію припинення обтяження частини нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - частини квартири АДРЕСА_1 (номер відомостей про обтяження 3078854) відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Євка В.В. від 09.10.2009 № 11/11-2009.

Ухвалою суду від 23.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про наявність у відповідача визначеного законом обов`язку щодо вчинення дій, які є предметом позову.

За час розгляду справи відповідачем не було надано суду відзиву або іншого документу, зі змісту якого було б можливо встановити його ставлення до заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, правонаступником якого є Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, перебувало виконавче провадження №434058 на виконання виконавчого листа №2-1968, виданого 28.12.1998 року Києво-Святошинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Виконавче провадження за цим виконавчим документом відкрито 12.01.1999 державним виконавцем Гонор М.А., а 28.03.2006 державним виконавцем Турською Л.В. накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , 1971 р.н., а саме - на частину квартири за адресою АДРЕСА_3 (на даний час ОСОБА_4 ), заборонено здійснювати відчуження зазначеного майна.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 07.04.2006 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою вищевказана постанова була виконана, зроблено відповідний запис у реєстрі заборон.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998, квартира АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_4 , належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 , його дружині ОСОБА_5 та доньці ОСОБА_6 .

Право власності на вказане житло було зареєстроване Києво-Святошинським БТІ 29.12.1998 у реєстровій книзі під №186/44, про що свідчить відмітка на зворотній стороні свідоцтва про право власності.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Євка В.В. від 09.10.2009 року № 11/11-2009 майно позивача ОСОБА_1 - частина квартири АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_4 була звільнена з-під арешту.

Належним чином завірені копії вказаної постанови були направленні до Києво-Святошинського БТІ для виконання, а боржнику - до відома.

В подальшому, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 , закінчене 12.02.2010 з поверненням виконавчого листа до суду, який його видав.

У травні 2023 року позивач разом з дружиною звернулись до Боярської нотаріальної контори для виділення їх часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 з метою подальшого розпорядження ними, де було виявлено, що частина вказаної квартири знаходиться під арештом, накладеним постановою державного виконавця від 28.03.2006 року.

Відтак, постанова старшого державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Євка В.В. від 09.10.2009 №11/11-2009 про звільнення майна з-під арешту не виконана, обтяження майна не припинено.

Позивач звернувся до Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області з заявою про припинення обтяження його майна на підставі постанови державного виконавця від 09.10.2009, однак 17.07.2023 отримав відмову. У листі відповідач послався на відсутність правових підстав для зняття виконавцем арешту, оскільки така підстава не передбачена ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз вказаної норми права свідчить, що вона підлягає застосуванню у випадку, якщо арешт ще не знято, тобто відсутній процесуальний документ (рішення суду, постанова виконавця), в якому було б зазначено про скасування раніше застосованого обмеження.

Між тим, в даному випадку наявна постанова державного виконавця про звільнення майна з-під арешту від 09.10.2009 № 11/11-2009.

Таким чином, спір між сторонами стосується не зняття арешту з частини нерухомого майна позивача, оскільки рішення про це вже прийнято, а вчинення реєстраційної дії - припинення обтяження речового права, а відтак норми ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» до даних правовідносин застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За таких обставин державний виконавець вправі або самостійно здійснити реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, або направити постанову про це посадовій особі, якій була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника.

Враховуючи ту обставину, що державні виконавці в силу вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» є державними реєстраторами у разі накладення/зняття ними арешту на нерухоме майно, саме вони уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо накладення та припинення арешту та заборони відчуження нерухомого майна.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим заявлені позивачем вимоги, заперечень щодо яких відповідачем надано до суду не було.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073, 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Л. Українки, буд. 86; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні реєстрації припинення обтяження частини нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме частини квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Вишневий відділ Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Л. Українки, буд. 86; ) здійснити реєстрацію припинення обтяження частини нерухомого майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме частини квартири АДРЕСА_1 (номер відомостей про обтяження 3078854) відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Євка В.В. від 09.10.2009 № 11/11-2009.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08132, м. Вишневе, вул. Л. Українки, буд. 86; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені останнім судові витрати у розмірі 1 073, 60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.