Справа № 480/1143/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2025 року м. Суми Справа № 480/1143/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії. Заяви та клопотання сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи позивача з 01.09.1977 до 04.01.1982 на Виробничому об`єднані «Ростсельмаш» та період роботи з 08.02.1984 року по 27.07.1986 року на Виробничому об`єднані «Ростсельмаш» імені Андропова на території РФ;
3) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. При прийнятті рішення відповідачем не було враховано деякі періоди роботи позивача. Позивач не погодився з мотивами такого рішеня, а тому звернувся до суду з позовом.
20.02.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами. Однак 12.03.2024 до суду від відповідача надійшли докази по справі. Суд долучив докази до матеріалів справи.
Отже, основним питанням по даній справі є те, чи правомірно відповідачем не зараховано вказані вище періоди до страхового стажу позивача. Відповідаючи на вказане питання, суд зазначає, що неправомірно.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом у паспорті (з.б.а.с.9).
Відповідно до записів трудової книжки за № 1-3, 6-7 у період з 01.09.1977 до 04.01.1982 позивач працювала на Виробничому об`єднані «Ростсельмаш», а у період з 08.02.1984 до 27.07.1986 - на Виробничому об`єднані «Ростсельмаш» імені Андропова (з.б.а.с.44, а.с.45).
Згідно з архівною довідкою ПАТ «Ростсельмаш» від 06.09.2019 № 110 позивача 01.09.1977 прийнято в цех точного лиття модельником виплавлюваних моделей точного лиття 3р. ділянки сушіння піску, приймальна записка від 01.09.1977. 02.09.1977 - в цех точного лиття - модельником 3р. на ділянках: приготувания складових. виготовлення обмазки, обсипки та сушіння виплавлюваних моделей точного лиття. 04.01.1982 позивача звільнено у зв`язку з переведенням до Ростовської обласної ради ДСТ «Труд». 08.02.1984 позивача прийнято в цех кованого чавуну слюсарем-ремонтником 1р. с/г. 27.07.1986 звільнено за власним бажанням (а.с.10).
Позивач 01.09.2023 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, до якої було додано трудову книжку та вказану архівну довідку (з.б.а.с.113,а.с.114).
У рішенні відповідачем зазначено: вік позивача - 63 роки 1 день; страховий стаж позивача - 17 років 11 місяців 10 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 01.09.1977 до 04.01.1982, оскільки у записі про прийом на роботу трудової книжки позивача відсутній номер наказу, а також з 08.02.1984 до 27.07.1986, оскільки у записах про прийом та звільнення з роботи трудової книжки позивача відсутні номери наказів. Довідку від 06.09.2019 № 110 неможливо взяти до уваги, оскільки вона не містить апостиля (а.с.8).
На переконання позивача, йому протиправно не зарахували до страхового стажу деякі періоди його роботи. Суд погоджується з вказаним твердженням позивача.
Нормою ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону про страхування).
Частиною 2 ст. 44 вказаного Закону визначено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
За статтею 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з статтею 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п. 2.2-2.3 Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 2.5 Інструкції закріплено, що у випадку виявлення неправильних чи неточних записів про роботу, перевід на іншу роботу та інших записів, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був здійснено такий запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні робітника всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до п.4 Постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Як встановлено судом, запис у у трудовій книжці позивача за № 1-3, 6-7 містять порядкові номери записів, дати, причини та підстави для їх здійснення. У записі № 1 про прийняття позивача на роботу зазначено підставу - прийом ВК від 01.09.1977. Запис № 3 про звільнення позивача 04.01.1982 містить підпис уповноваженої особи скріплений печаткою Виробничого об`єднаня «Ростсельмаш» та підставу для здійснення такого запису. Про невідповідність запису № 3 відповідач не стверджує.
Записи № 6-7 про прийняття на роботу 08.02.1984 та про звільнення з роботи 27.07.1986 містять підстави їх здійснення - прийом ВК від 08.02.1984 та звільнення ЦК від 27.07.1986.
Запис № 7 про звільнення позивача 27.07.1986 містить підпис уповноваженої особи скріплений печаткою Виробничого об`єднаня «Ростсельмаш» імені Андропова.
Суд ще раз звертає увагу, що саме на адміністрацію підприєства було покладено обов`язки належного ведення трудових книжок працівників, а позивач не повинен нести негативні наслідки від такого невиконання роботодавцем своїх обов`язків. Саме для усунення таких наслідків позивач і звернувся до суду з даним позовом. Тому суд дійшов висновку, що хоча записи у трудовій книжчі позивача за № 1, 6-7 хоча і не містять номерів наказів, це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.09.1977 до 04.01.1982 та з 08.02.1984 до 27.07.1986. Наведене лише свідчить про неповноту таких записів, допущену роботодавцем позивача.
Суд зазначає, що відповідачем не надано: доказів вчинення ним дій щодо отримання довідок від колишніх роботодавців позивача; доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці, зокрема звернень до правоохоронних органів.
Перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання відомостей, здійснення виправлень у трудовій книжці, тощо на позивача є неправомірним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії.
Крім того, відповідач розуміючи, що правовідносини з даних питань між Україною та РФ фактично не здійснюються, не роз`яснив позивачу реального алгоритму усунення недоліків.
Вихід України з Угод між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн та про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх виникли ще задовго до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, періоди роботи позивача на території РФ, не можуть бути неврахованими під час визначення стажу при призначенні пенсії саме з таких підстав.
Порушення колишнім роботодавцем позивача законодавства щодо оформлення трудової книжки, не залежали та не залежать від волевиявлення позивача, а отже не може впливати на його право на пенсійне забезпечення.
Суд не надає правової оцінки архівній довідці ПАТ «Ростсельмаш» від 06.09.2019 № 110, оскільки вона містить такі ж відомості, що і зазначені у трудовій книжці позивача, на підставі записів якої суд зараховує позивачу періоди роботи до страхового стажу.
Водночас 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення
Аналогічна правова позиція міститься також в постанові Дургого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 по справі № 440/7724/24.
Отже є необгрунтованим твердження відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду, зазначеного у трудовій книжці, а також довідці. Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача від 07.09.2023 не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, а саме: обґрунтованості (не містить належних мотивів); добросовісності і розумності (з урахуванням принципу верховенства права не зазначено алгоритму дій для позивача, в той час як відповідач жодних дій для вирішення ситуації не вчинив); пропорційності (відповідачем не зазначена жодна легітимна мета для такого незарахування).
Тому судом задовольняються позовні вимоги у повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи позивача з 01.09.1977 до 04.01.1982 та з 08.02.1984 до 27.07.1986, а також зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 01.09.2023, з урахуванням висновків суду (щодо зарахування вищезазначних періодів до стархового стажу позивача).
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд на підставі норми ч.1 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 21.04.2025.

Суддя А.І. Сидорук