Справа № 420/34708/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу позовною заявою Приватного підприємства "ІНАГРОТЕХ" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Приватне підприємство "ІНАГРОТЕХ" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Одеської митниці (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500420/2024/000138 від 29.07.2024 p.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500420/2024/000003/1 від 29.07.2024 p.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.02.2024 р. між ПП "ІНАГРОТЕХ" та компанією "Ніппон Джордан Фертилайзер Ко. ОСОБА_1 " укладено договір купівлі-продажу № 18. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів компанією "Ніппон Джордан Фертилайзер Ко. Дабл`ю Л.Л." здійснено на адресу ПП "ІНАГРОТЕХ" поставку товарів. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товару за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500420/2024/000138 з причин винесення рішення про коригування митної вартості товарів 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ПП "ІНАГРОТЕХ" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 12.11.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

03.12.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що декларантом до митниці було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товарів від 26.07.2024 р. № 24UA56U2. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) № 74/2024 від 12.07.2024 р. зображення печатки продавця розпливчасте, що унеможливлює ідентифікацію іноземного суб`єкта ЗЕД та може свідчити про ознаки підробки комерційних документів. Декларація країни відправлення № 28 має дату 04.07.2024 р., у той же час як рахунок-фактура (інвойс) № 74/2024 датується 12.07.2024 р. Тобто, дата інвойсу значно пізніша за дату декларації країни відправлення, що може свідчити про ознаки недостовірності документа. Відповідно до п.8 контракту № 18 від 20.02.2024 р. оплата 20 % до 15.05.2024 р., 80 % до 25.06.2024 р. Згідно поданим до митного оформлення банківським платіжним документам, що стосується товару, до 15.05.2024 р. перерахувань не здійснювалось, а згідно платіжним банківським документам № 240619/001333326 від 19.06.2024 р. ( сума 900000 $) та № 240522/001306021 від 22.05.2024 р. (сума 307800 $), тобто вимоги п.8 контракту № 18 від 20.02.2024 р. не виконуються, що може свідчити про ознаки недостовірності документа. Згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 р. № 2473-VII "Про валюту і валютні операції", Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 р. № 2 для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 р. № 216. З урахуванням викладеного надані копії банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, не містять всіх відповідних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій за такими платіжними документами, а також відміток платника. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) калькуляцію витрат; 8) комерційний документи (інвойс) між нерезидентами. Декларантом було надіслано листа від 29.07.2024 р. № 1721 про неможливість надання додаткових документів. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України. Тому митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням наявної в митниці інформації щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. З огляду на викладене, оскаржувані рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні.

Ухвалою від 06.01.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.02.2025 р. між ПП "ІНАГРОТЕХ" (Покупець) та компанією "Ніппон Джордан Фертилайзер Ко. ОСОБА_1 " (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 18, за умовами якого Покупець погоджується купити, а Продавець погоджується продати матеріал, зазначений нижче, згідно із зазначеними умовами, відповідно до зазначених нижче технічних характеристик:

1 - Продукція: Добрива NPK 10-26-26;

2 - Технічна характеристика: відповідно до Специфікацій компанії NJFC, які додаються. Якість Продукції буде підтверджена Сертифікатами про проведення аналізів, виданими лабораторією Продавця. Матеріал повинен бути у сипучому стані і не повинен містити шкідливих речовин і домішок;

3 - Походження: Йорданія (продукція компанії "Ніппон Джордан Фертилайзер Ко.");

4 - Пакування: насип;

5 - Кількість/ціна: NP 1026-26 - 3000 tons +/- 10%, 513 USD/t;

6 - Валюта Контракту та платежу долар США;

7 - Доставка: FOB Agaba до 30 червня 2024 року;

8 - Оплата: 20 % до 15.05.2024 р. та 80 % до 25.05.2024 р.;

9 - Страхування: за рахунок покупця;

10 - Документи: продавець повинен надати такі документи: а) Комерційний рахунок-фактуру в трьох оригіналах і трьох копіях, виданий Продавцем; b) Сертифікат походження, виданий Торговою палатою в 1 оригіналі та 1 копії; c) Коносамент - Повний набір 3/3 оригіналу та 3 копії, оформлений згідно з інструкціями Покупця, і позначеними фрахтом, що підлягає оплаті згідно з чартерною партією; d) Сертифікат якості, визначений незалежним інспекційним органом у 3 оригіналах + 3 копіях; e) Сертифікат кількості, визначений незалежною інспекційною агенцією за проектом обстеження в 3 оригіналах + 3 копіях; f) Сертифікат технічної частоти, виданий незалежною інспекційною агенцією в 3 оригіналах + 3 копії; g) Проект звіту про обстеження, виданий незалежним інспекційним органом у 3 оригіналах + 3 копіях; h) Експортна декларація; i) Паспорт безпеки;

11 - Умови поставки: а) Завантаження на одному безпечному причалі, один безпечний порт, завжди на плаву, завжди доступний в Акабі, Йорданія. Весь подальший час/витрати на рахунок Продавця; b) Продавець повинен завантажити судно 3000 тонн +/- 10 %, РWWD FHEX EIU. Коли судно знаходиться на простої, завжди на простої, включаючи п`ятницю та свята; c) інші умови перевезення відповідно до чартерної сторони; d) Подання повідомлення про готовність та початок сталійного часу відповідно до умов Чартеру Червоного моря.

На виконання умов договору компанія "Ніппон Джордан Фертилайзер Ко. ОСОБА_1 " поставила ПП "ІНАГРОТЕХ" товар, а саме: № 1 - мінеральне добриво із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів (NPK) із вмістом азоту, 10 мас. % у перерахунку на сухий безводний продукт: NPK 10-26-26 - 3000 т, діючи речовини: азот AN- 10%, оксид фосфору P2O5- 26%, оксид калія K2O- 26%, виробник: NIPPON JORDAN FERTILIZER CO W.L.L, торгівельна марка: немає даних, країна виробництва: JO.

26.07.2024 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 24UA56U2. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: сертифікат якості від 12.07.2024 р.; рахунок-фактуру (інвойс) від 12.07.2024 р. № 74/2024; коносамент від 12.07.2024 р. № 01; вантажну відомість від 12.07.2024 р. б/н; сертифікат про походження товару від 17.07.2024 р. № 55933; банківські платіжні документи, що стосуються товару від 19.06.2024 р. № 240619/001333326, від 22.05.2024 р. № 240522/001306021, від 27.06.2024 р. № 240627/001341113; фрахтовий інвойс від 12.07.2024 р. б/н; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 26.07.2024 р. № 3-1/935; зовнішньоекономічний договір від 20.02.2024 р. № 18; додаткові угоди до договору від 20.05.2024 р. № 1, від 30.06.2024 р. № 2; договір морського перевезення від 23.052019 р. б/н; договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 22.07.2024 р. № 220724/ПП; сертифікат аналізу від 26.07.2024 р.; копію декларації країни відправлення від 04.07.2024 р. № 28.

За результатами перевірки МД № 24UA56U2 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 26.07.2024 р., в якому вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та витребувано додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) калькуляцію витрат; 8) комерційний документи (інвойс) між нерезидентами.

Листом від 29.07.2024 р. № 1721 декларант повідомив, що усі наявні документи надано, додаткових документів не надаватиме.

29.07.2024 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500420/2024/000003/1, відповідно до якого визначено вартість товару № 1 - 0,572461 дол. США/кг, ніж заявлено декларантом 0,547617 дол. США/кг.

У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що у поданих документах містяться розбіжності; 1) у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) № 74/2024 від 12.07.2024 р. зображення печатки продавця розпливчасте, що унеможливлює ідентифікацію іноземного суб`єкта ЗЕД та може свідчити про ознаки підробки комерційних документів; 2) декларація країни відправлення № 28 має дату 04.07.2024 р., у той же час як рахунок-фактура (інвойс) № 74/2024 датується датою 12.07.2024 р. Тобто дата інвойсу значно пізніша за дату декларації країни відправлення, що може свідчити про ознаки недостовірності документа; 3) відповідно до п.8 контракту № 18 від 20.02.2024 р. оплата 20% до 15.05.2024 р., 80% до 25.06.2024 р. Згідно поданим до митного оформлення банківським платіжним документам , що стосується товару до 15.05.2024 р. перерахувань не здійснювалось, а згідно платіжним банківським документам № 240619/001333326 від 19.06.2024 р. (сума 900000 $) та № 240522/001306021 від 22.05.2024 р. (сума 307800 $), тобто вимоги п.8 контракту № 18 від 20.02.2024 р. не виконуються, що може свідчити про ознаки недостовірності документа; 4) згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VII "Про валюту і валютні операції", Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 р. № 2 для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 р. № 216. З урахуванням викладеного надані копії банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, не містить всіх відповідних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій за такими платіжними документами, а також відміток платника. З огляду на викладене, відповідно до п.3 ст.53 МК України декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) калькуляцію витрат; 8) комерційний документи (інвойс) між нерезидентами. Декларантом було надіслано листа від 29.07.2024 р. № 1721 про неможливість надання додаткових документів. Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України та не спростовані наявні розбіжності у документах. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису та фізичних характеристик товарів, виявлених під час здійснення митного огляду та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим і становить: по товару - 0,572461 дол. США/кг (МД від 12.07.2024 р. № UA500420/2024/004007), ніж заявлено декларантом (0,547617 дол. США/кг).

Також митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA50042/2024/000138 з підстав прийняття рішення про коригування митної вартості від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/2.

Вважаючи дані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що надані позивачем документи містять розбіжності:

- у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 12.07.2024 р. № 74/2024 зображення печатки продавця розпливчасте, що унеможливлює ідентифікацію іноземного суб`єкта ЗЕД та може свідчити про ознаки підробки комерційних документів;

- декларація країни відправлення № 28 має дату 04.07.2024 р., у той же час як рахунок-фактура (інвойс) № 74/2024 датується датою 12.07.2024 р., тобто дата інвойсу значно пізніша за дату декларації країни відправлення, що може свідчити про ознаки недостовірності документа;

- відповідно до п.8 контракту від 20.02.2024 р. № 18 оплата 20% до 15.05.2024 р., 80% до 25.06.2024 р. Згідно поданим до митного оформлення банківським платіжним документам , що стосується товару до 15.05.2024 р. перерахувань не здійснювалось, а згідно платіжним банківським документам № 240619/001333326 від 19.06.2024 р. (сума 900000 $) та № 240522/001306021 від 22.05.2024 р. (сума 307800 $), тобто вимоги п.8 контракту від 20.02.2024 р. № 18 не виконуються, що може свідчити про ознаки недостовірності документа;

- надані копії банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, не містить всіх відповідних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій за такими платіжними документами, а також відміток платника;

- не надано всі додатково витребувані документи.

Що стосується доводів відповідача про розмитість печатки на інвойсі, що може свідчити про ознаки підробки, то суд вважає їх безпідставними, оскільки в інвойсі від 12.07.2024 р. № 74/2024 наявна печатка продавця, яка повністю збігається з печаткою у договорі купівлі-продажу від 20.02.2024 р. № 18, додаткових угодах від 20.05.2024 р. № 1, від 30.06.2024 р. № 2, та з вказаних печаток чітко простежується назва продавця NIPPON JORDAN FERTILIZER COMPANY W.L.L.

Стосовно тверджень митного органу про різні дати експортної декларації та інвойсу, то суд зазначає, що декларантом було подано інвойс, який виставлено продавцем на момент відвантаження товару 12.07.2024 р., що збігається з датою коносамента, який був оформлений 12.07.2024 р. За договором купівлі-продажу від 20.02.2024 р. № 18 умови поставки - FOB Agaba. Згідно Інкотермс 2020 за умовами поставки FOB до того, як товар має бути відправлений на судно, продавець повинен здійснити очищення товару на експорт. Товар оформлений до експорту 04.07.2024 р. та очікував відвантаження на судно. Відповідно акту про фактичний стан від 12.07.2024 р. судно прибуло до порту навантаження 11.07.2024 р. Навантаження товару здійснено 12.07.2024 р. Після навантаження товару був виданий коносамент від 12.07.2024 р. № 01, вантажна відомість від 12.07.2024 р. та інвойс від 12.07.2024 р. № 74/2024. З викладеного слідує, що жодних протиріч у вказаних документах немає.

Зауважень митного органу стосовно невиконання умов договору щодо здійснення оплати суд не бере до уваги, так як при митному оформлення позивачем надавалися платіжні документи SWIFT-повідомлення від 19.06.2024 р. № 240619/001333326 на суму 900000 USD, від 22.05.2024 р. № 240522/001306021 на суму 307800 USD, від 27.06.2024 р. № 240627/001341113 на суму 331200 USD, всього на суму 1539000 USD, що повністю узгоджується з наданими документами, в тому числі з інвойсом від 12.07.2024 р. № 74/2024 на суму 1539000 USD.

Суд зауважує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 803/3649/15, від 11.06.2019 р. у справі № 813/1755/17, від 29.07.2021 р. у справі № 380/6459/20.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що надані копії банківських платіжних документів не містять відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій та відміток платника з наступних підстав.

Так, позивачем було надано митному органу SWIFT-повідомлення від 19.06.2024 р. № 240619/001333326 на суму 900000 USD, від 22.05.2024 р. № 240522/001306021 на суму 307800 USD, від 27.06.2024 р. № 240627/001341113 на суму 331200 USD.

Оплата за придбаний товар здійснена позивачем із застосуванням засобів міжнародної електронної платіжної системи SWIFT. При цьому, положеннями чинного законодавства не передбачено проставлення відміток платника та підпису уповноваженої особа на SWIFT-повідомленні.

Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 р. № 216, не містить вимог щодо наявності у SWIFT-повідомленні відміток виконавця надавача платіжних послуг.

Відповідно до п.30 Положення № 216 банк зараховує суму платіжної операції по рахунку банку, розрахункові рахунки небанківських надавачів платіжних послуг та рахунки отримувачів на підставі отриманих SWIFT-повідомлень, у яких обов`язково зазначені: для отримувачів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище та власне ім`я та номер рахунку отримувача і призначення платежу.

Отже, доводи митного органу в цій частині також є безпідставними.

З викладеного вбачається, що жодних розбіжностей надані митному органу документи не містять.

Доводи відповідача про ненадання декларантом виписки з бухгалтерської документації суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином саме інвойс є первинним документом, оскільки у ньому відображено відомості про господарську операцію.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом є митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

З огляду на викладене, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України), є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію із взяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів та інвойс, який входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно ч.2 ст.53 МК України.

Тому виписка з бухгалтерської документації не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Стосовно доводів відповідача про ненадання декларантом інших додатково витребуваних документів, то суд вважає їх безпідставними, так як по перше, позивачем не укладалися договори з третіми особами, а тому вимога надати документи (договори, рахунки), яких не існує, є неправомірною; по-друге, такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1 відповідачем використано для коригування митної вартості товарів МД від 12.07.2024 р. № UA50042-/2024/004007.

В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив цю МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

В той же час позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500420/2024/000138 задоволенню не підлягають, оскільки вказана картка прийнята не у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1, а внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/2 та стосується зовсім іншої поставки товарів, про що свідчать відображені у ній відомості стосовно наданих документів (за зовнішньоекономічним договором від 31.05.2024 р. № 51, на підставі інвойсу від 05.07.2024 р. № 70/2024, тощо), які подавалися на підтвердження митної вартості товарів за МД від 21.07.2024 р. № 24UA35U4 (у даній справі спірним є питання визначення митної вартості товарів за МД від 26.07.2024 р. № 24UA56U2).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. В той же час позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1, а тому позовні вимоги ПП "ІНАГРОТЕХ" підлягають частковому задоволенню.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПП "ІНАГРОТЕХ" лише у зв`язку з неправильним визначенням позивачем способу поновлення порушених прав, що не виплаває на розмір судового збору, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 12742 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на переклад документів у розмірі 8640 грн. суд зазначає наступне.

Види судових витрат визначено ст.132 КАС України, відповідно до частини 3 якої до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З даної норми слідує, що одним із видів витрат, пов`язаних з розглядом справи, є витрати, пов`язані із залученням перекладачів, а також пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підтвердження витрат на переклад документів позивачем надано разом з позовною заявою документи з перекладом на українську мову, підпис перекладача на яких засвідчено нотаріусом, рахунок-фактуру від 02.10.2024 р. № 135/2024 на суму 8640 грн. від ФОП ОСОБА_2 , в якій зазначено вартість послуг з перекладу документів з англійської та арабської мов на українську мову, платіжну інструкцію від 08.10.2024 р. № 27 на суму 8640 грн.

Оскільки зазначені у рахунку-фактурі від 02.10.2024 р. № 135/2024 документи були надані до суду для розгляду даної справи, ці документи безпосередньо пов`язані з оскарженням рішення про коригування про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1, понесення витрат на їх переклад підтверджується платіжною інструкцією від 08.10.2024 р. № 27, тому наявні підстави для стягнення витрат на їх переклад з відповідача у розмірі 8640 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч.9 ст.139 КАС України).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Горшковою І.В. укладено договір про надання правової допомоги від 20.09.2024 р. № 19/2024, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктами 4.1, 4.2 договору визначено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір та порядок сплати гонорару визначається сторонами у додатковій угоді до даного договору.

20.09.2024 р. сторонами укладено додаткову угоду до договору № 19/2024 про надання правової допомоги від 20.09.2024 р., згідно з п.1 якої дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвоката у спорі про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення до Одеської митниці. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 додаткової угоди вартість послуг: підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500420/2024/000003/1 від 29.07.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500420/2024/000138 від 29.07.2024 р. - 9000 грн.

За приписами п.3 додаткової угоди порядок оплати гонорару: оплата послуг з підготовки та подачі позовної заяви до суду першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості послуги сплачується протягом 3-х днів з дня надсилання Адвокатом повідомлення Клієнту про готовність повного пакету документів для подачі до суду.

Згідно п.7 додаткової угоди порядок приймання-передачі наданої правової допомоги: правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн., позивачем надано:

- акт прийняття-передачі наданих послуг від 30.10.2024 р., відповідно до якого адвокатом надано такі юридичні послуги: первинна усна консультація Клієнта з приводу наявної правової проблеми тривалістю 1 (одна) година - 1000 грн.; вивчення наявних у Клієнта доказів на 70 аркушах тривалістю 3 години - 1500 грн.; проведення консультацій та узгодження стратегії захисту порушених прав позивача, розробленої представником позивача - 1500 грн.; підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500420/2024/000003/1 від 29.07.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500420/2024/000138 від 29.07.2024 р. до Одеської митниці, збір додатків та надання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду - 5000 грн., всього - 9000 грн.;

- платіжну інструкцію від 31.10.2024 р. № 59 на суму 9000 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що визначений представником позивача розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів, враховуючи значна кількість судових рішень по даній категорії справ з подібним предметом та підставами позову.

Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Приватного підприємства "ІНАГРОТЕХ" (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.14, ) до Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21-А, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.07.2024 р. № UA500420/2024/000003/1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ІНАГРОТЕХ" (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.14, ) судовий збір у сумі 12742 (дванадцять тисяч сімсот сорок дві) грн.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ІНАГРОТЕХ" (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.14, ) витрати на переклад документів у сумі 8640 (вісім тисяч шістсот сорок) грн.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ІНАГРОТЕХ" (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.14, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко