Справа № 480/8142/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2025 року Справа № 480/8142/24
Сумський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в місті Суми в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отриманої 21 червня 2023 року травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини поблизу с. Сторожове, Донецької області;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отримання 21 червня 2023 року травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини поблизу с. Сторожове, Донецької області;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отриманої 04.09.2023 травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини неподалік населеного пункту Старомайорське, Волноваського району, Донецької області;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отриманої 04.09.2023 травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини неподалік населеного пункту Старомайорське, Волноваського району, Донецької області.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що він проходить військову службу у відповідача з 2022 року. 21 червня 2023 року поблизу с. Сторожове, Донецької області внаслідок ворожого обстрілу отримав вибухову травму у вигляді цефалічного синдрому під час виконання обов`язків військової служби та виконання бойового завдання. Після отримання травми він продовжував перебувати на позиції та виконувати бойове завдання. Одразу після повернення з позиції до місця проходження служби позивач звернувся до медика військової частини, який направив його до лікарської амбулаторії у селі Комар Донецької області для надання йому медичної допомоги. Але отримати своєчасно медичну допомогу та отримати первинну медичну картку форми 100 відразу позивачу не вдалося.
04 вересня 2023 року об 18:15 під час виконання бойового завдання внаслідок ворожого артилерійського обстрілу позиції, неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області позивач отримав бойове травмування. 06 вересня 2023 року о 09:20 позивачу була надана невідкладна допомога. За результатами її надання була заповнена первинна медична картка (форма № 100) і встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, цефалгічний синдром (копія довідки форми 100 додається).
Позивач зазначає, що після проходження лікування він неодноразово усно звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з метою видачі довідки про обставини травми і встановлення причинно-наслідкового зв`язку отримання травми із виконанням завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини. До цього часу довідку я не отримав.
Також позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з рапортами з проханням надати наказ про призначення розслідування та видати позивачу довідку про обставини травми 21.06.2023 року під час виконання обов`язку військової служби та отриманої травми під час виконання ним обов`язку військової служби 04.09.2023.
Відповіді на зазначенні рапорти позивачем не отримано.
Не погодившись з бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , був призваний за мобілізацією у вересні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 2022 року по даний час проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 . Має звання старший солдат, та перебуває на посаді навідника відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону матеріального технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Як зазначає позивач у позовні заяві, він 21 червня 2023 року поблизу АДРЕСА_1 внаслідок ворожого обстрілу отримав вибухову травму у вигляді цефалічного синдрому під час виконання обов`язків військової служби та виконання бойового завдання. Після отримання травми він продовжував перебувати на позиції та виконувати бойове завдання. Одразу після повернення з позиції до місця проходження служби позивач звернувся до медика військової частини, який направив його до лікарської амбулаторії у селі Комар Донецької області для надання йому медичної допомоги. Але отримати своєчасно медичну допомогу та отримати первинну медичну картку форми 100 відразу позивачу не вдалося.
Позивач зазначає, що після проходження лікування він неодноразово усно звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з метою видачі довідки про обставини травми і встановлення причинно-наслідкового зв`язку отримання травми із виконанням завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини. До цього часу довідку не отримав.
Як зазначає позивач 04 вересня 2023 року об 18:15 під час виконання бойового завдання внаслідок ворожого артилерійського обстрілу позиції, неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області він отримав бойове травмування. 06 вересня 2023 року о 09:20 позивачу була надана невідкладна допомога. За результатами її надання була заповнена первинна медична картка (форма № 100) і встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, цефалгічний синдром (копія довідки форми 100 додається).
15 жовтня 2023 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати довідку про обставини травми (а.с.21). Жодної відповіді на рапорт позивач не отримав.
28 грудня 2023 року позивач надіслав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням надати наказ про призначення розслідування та видати позивачу довідку про обставини травми 21.06.2023 року під час виконання обов`язку військової служби (а.с.22).
Рапорт військова частина отримала 29.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25).
29 січня 2024 року представником позивача адвокатом на адресу військової частини було надіслано адвокатський запит з проханням: повідомити, чи призначено службове розслідування за фактом отримання мною травми під час безпосередньої участі в складі військової частини НОМЕР_1 у бойових діях, надати довідку про обставини поранення на ім`я солдата ОСОБА_1 (а.с.26).
Відповіді на адвокатський запит до цього часу не отримано.
23 січня 2024 року позивачу було видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, де зазначено, що в період з 04.11.2022 по 31.01.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи північно-західніше с. Нескучне, Волноваського району Донецької області.
07 лютого 2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив видати наказ про призначення розслідування та видати йому довідку про обставини травми, отриманої під час виконання позивачем обов`язку військової служби 04.09.2023. До рапорту позивач долучав наявні медичні документи, форму 100 та свої пояснення про обставини отриманого поранення та пояснення свідків події.
Рапорт військова частина отримала 16.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповіді від військової частини НОМЕР_1 позивач не отримав.
У зв`язку з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 яка полягає у невидачі довідок про обставини травм позивач 18 березня 2024 року звернувся на гарячу лінію Міністерства оборони України зі скаргою.
У квітні 2024 року позивач отримав від військової частини НОМЕР_1 відповідь № 2329, в якій зазначено, що службовими перевірками встановлено відсутність самих подій отримання поранень чи травм, як 21.06.2023 так і 04.09.2024, отже службові розслідування не призначались в зв`язку із відсутністю самих подій чи поранень.
Крім того, позивач звертався до Медичних сил Збройних сил України щодо отримання довідки про обставини травми. 25.04.2024 позивачу було надано відповідь, що видача довідки належить до повноважень командування військової частини, в якій позивач проходить військову службу.
Так, як довідок про обставини отриманих травм 21 червня 2023 року та 04 вересня 2023 року позивач не отримав, а тому 24 травня 2024 року адвокат Трофимова Г.М. звернулась до військової частини НОМЕР_1 та до військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України з адвокатським запитом і проханням надати інформацію чи проведено службове розслідування відносно поранення ОСОБА_2 (а.с.37-38).
У червні 2024 року отримано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що майором медичної служби ОСОБА_3 було проведено службову перевірку і встановлено всю інформацію відносно поранення військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 та викладено у рапорті (а.с.42). У рапорті начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 майора м/с ОСОБА_4 зазначено, що вказаною особою було проведено службову перевірку щодо фактів викладених у скарзі на "гарячу лінію" МОУ від 18.03.2024 військовослужбовця НОМЕР_2 стрілецького батальйону солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 щодо отримання ним бойового травмування 21.06.2023 та 04.09.2023. Перевіркою встановлено, що 21.06.2023, згаданий військовослужбовець звертався до ЛСБ КОМАР, яка на той час діяла у лікарській амбулаторії населеного пункту Комар Волноваського району Донецької області, із скаргами на головний біль. Там оглянутий в присутності начальник медичного пункту НОМЕР_2 стрілецького батальйону старшого лейтенанта м/с ОСОБА_6 . Ніяких клінічних ознак бойової травми у згаданого військовослужбовця виявлено не було. Форма 100 з-за відсутності будь-яких проявів розладу здоров`я не виписувалась. У журналі бойових дій НОМЕР_2 стрілецького батальйону будь-які записи щодо отримання, травм чи поранень солдатом ОСОБА_7 у той період відсутні. У виписці з історії хвороби №3461 з 3-ї міської лікарні м.Запоріжжя (лікувався 24.07.2023 по 03.08.2023) та у довідці ВЛК військового госпіталю АДРЕСА_2 (в/ НОМЕР_3 ) №941 від 14.08.2023 дата отримання т.з. "бойового травмування" не зазначена, так як пацієнт (солдат ОСОБА_8 ) не зміг пригадати дату отримання цього травмування. Щодо факту отримання солдатом ОСОБА_7 поранення 04.09.2023 перевіркою встановлено, що і 04.09.2023 солдат ОСОБА_8 поранень та бойовик травм не отримував, про що свідчать записи в журналі бойових дій за той період, записи в облікових медичних документах медичної служби в/ч НОМЕР_1 та медичного пункту і стрілецького батальйону.
Також у вказаному рапорті зазначено, що разом з тим за моральними та діловими якостями солдат ОСОБА_8 за період проходження служби у 1 стрілецькому батальйоні виявив себе, як схильний до ухиляння від обов`язків військової служби та до відвертої брехні (а.с. 42).
Окрім, того позивачем надано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 1598 від 10 червня 2024 року, де зазначено, що в період з 21.10.2022 по 12.04.2023, 21.04.2023 по 10.07.2023, 14.08.2023 по 05.09.2023, з 24.09.2023 по 26.10.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій і Запорізькій областях (а.с.43).
24 травня 2024 року представник позивача адвокат Трофимова Г.М. звернулась з адвокатськими запитами до ІНФОРМАЦІЯ_2 та оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с.44).
Відповіді не отримано.
Не погодившись з бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами /частина чотирнадцята статті 2 Закону №2232-XII/.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
У силу вимог статті 255 Статуту військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
Згідно з пунктом 260 Статуту (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Законом від 02.05.2023 №3080-IX, який набрав чинності 28.05.2023, внесено зміни до статті 260 Статуту, а саме: у частині другій слова "довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію)" замінено словами "довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)"; а після частини другої доповнено новою частиною такого змісту:
"Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва)".
У зв`язку з цим частину третю визначено вважати частиною четвертою, яку викладено в такій редакції:
"У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України";
Доповнено частиною п`ятою такого змісту: "У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України".
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901 затверджено Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, військовими частинами і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, відповідно до абзацу третього пункту 9 якого оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) надсилається військовою частиною військовослужбовцю за його зверненням на зазначену ним адресу та у разі потреби до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного в його рапорті, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування.
Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У цій справі позивач просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отриманої 21 червня 2023 року травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини поблизу с. Сторожове, Донецької області та за фактом отриманої 04.09.2023 травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини неподалік населеного пункту Старомайорське, Волноваського району, Донецької області.
Суд враховує, що порядок складення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) урегульований статтею 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону від 02.05.2023 №3080-IX, що є чинною з 28.05.2023.
За змістом пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану" метою законопроекту є удосконалення питань оформлення військовослужбовцям довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) як за результатами проведення відповідного розслідування (службового чи спеціального), так і без його проведення, а також удосконалення питань оформлення та направлення медичних та інших документів між військовими частинами та закладами охорони здоров`я.
За наведених обставин суд вважає за можливе застосувати положення статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону №3080-IX до спірних відносин.
Як слідує зі змісту частини п`ятої статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону №3080-IX у разі отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовцем внаслідок дій противника розслідування обставин їх отримання не проводиться, натомість складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.
У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідна правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тож суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
А відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Отже невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.
У поданій до суду позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отриманої 21 червня 2023 року травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини поблизу с. Сторожове, Донецької області та за фактом отриманої 04.09.2023 травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини неподалік населеного пункту Старомайорське, Волноваського району, Донецької області та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2008 № 402 за фактом отримання 21 червня 2023 року травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини поблизу с. Сторожове, Донецької області та за фактом отриманої 04.09.2023 травми під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини неподалік населеного пункту Старомайорське, Волноваського району, Донецької області.
Позивач у рапорті від 15 жовтня 2023 року просив відповідача надати довідку про обставини травми, рапорті від 28 грудня 2023 року надати наказ про призначення розслідування та видати позивачу довідку про обставини травми 21.06.2023, рапорті від 07 лютого 2024 року позивач просив видати наказ про призначення розслідування та видати йому довідку про обставини травми, отриманої позивачем під час виконання ним обов`язку військової служби 04.09.2023.
Відповідач доказів розгляду вказаних рапортів не надав.
Отож, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапортів позивача від 15 жовтня 2023 року, від 28 грудня 2023 року, від 07 лютого 2024 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорти позивача від 15 жовтня 2023 року, від 28 грудня 2023 року, від 07 лютого 2024 року.
Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.
Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково з одночасним виходом за межі позовних вимог.
Щодо вимог про безпосередню видачу довідок суд зазначає, що вони є передчасними, оскільки відповідач не розглянув рапорти та не надав їм оцінки, що унеможливлює розгляд цих вимог по суті.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.
Тож підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапортів ОСОБА_1 від 15 жовтня 2023 року, від 28 грудня 2023 року та від 07 лютого 2024 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) від 15 жовтня 2023 року, від 28 грудня 2023 року, від 07 лютого 2024 року та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько