Справа № 420/27283/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27283/24

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

повний текст судового рішення

складено 23.01.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ) та просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира ВЧ (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. №36 в частині, що стосується внесення змін у довідку №137 від 22.04.2024 р. та конкретизації зазначених періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь;

- визнати протиправними дії ВЧ щодо внесення змін в довідку №137 від 22.04.2024 р. шляхом видання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. №67;

- зобов`язати ВЧ скасувати довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. №67.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 наказом командира ВЧ (по стройовій частині) від 04.08.2022 р. №187 з 04.08.2022 р. зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, з 05.08.2022 р. зараховано на котлове забезпечення у пункті постійної дислокації при військовій частині НОМЕР_2 і вказано вважати такою, що з 04.08.2022 р. справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3440 грн. на місяць, 12 тарифний розряд, шпк "старший лейтенант".

Згідно наказу командира ВЧ (по стройовій частині) від 06.12.2023 р. № 348 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу управління та зв`язку роти бойового управління та забезпечення, призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 29.11.2023 р. №493 на посаду старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини НОМЕР_3 окремого батальйону охорони та обслуговування ВОС-2905003, вважати таким, що 06.12.2023 р. справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, в АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_2 .

3 06.12.2023 р. позивачку виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 07.12.2023 р. знято з котлового забезпечення у польових умовах при ВЧ НОМЕР_2 та видано продовольчий атестат.

22.04.2024 р. представник позивачки звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати довідку про безпосередню участь позивачки в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Листом від 22.04.2024 р. №139 відповідач надав довідку від 22.04.2024 р. №137, згідно якої позивачка в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м.Одеса, Одеська обл., смт.Таїрове.

Згідно рапорту від 30.05.2024 р. №369 тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира ВЧ капітана ОСОБА_2 стало відомо про те, що 28.05.2024 р. на адресу ВЧ надійшла ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження по справі №420/15068/24 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. При ознайомленні з доказами по справі виявлено можливу невідповідність періодів безпосередньої участі ОСОБА_1 , які зазначені в довідці про безпосередню участь від 22.04.2024 р. №137, фактичним дням участі у бойових діях.

За наказом командира ВЧ (із адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. №78 командиру взводу управління та зв`язку лейтенанту ОСОБА_3 за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь позивачки від 22.04.2024 р. №137 наказано провести службове розслідування в термін до 30.06.2024 р.

Наказом командира ВЧ (із адміністративно-господарської діяльності) від 27.06.2024 р. №102 продовжено строк проведення службового розслідування в термін до 30.07.2024 р.

Згідно акту службового розслідування від 23.07.2024 р. №503, службовим розслідуванням встановлено, що серед документів, які були підставою для надання позивачці статусу учасника бойових дій, є довідка від 22.04.2024 р. №137 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, якою вказано, що ОСОБА_1 брала участь у вищевказаних заходах у період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно.

Підставою для видачі довідки зазначено витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2022 р. №148дск та витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 р. №156.

У витязі із наказу командира ВЧ (по стройовій частині) від 01.06.2023 р. №156 вказано, що ОСОБА_1 відряджено до "області виконання завдань 1" з 01.06.2023 р. (підстава: розпорядження начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 19.03.2023 р. № 2/1308).

У витязі із журналу бойових дій ВЧ (№148дск від 26.04.2022) відображено інформації про виконання бойового розпорядження №1 та накази командира ВЧ протиповітряної оборони щодо виконання бойових завдань з протиповітряної оборони в складі ОСУВ "1" у кількості 6 осіб, проте без зазначення кого саме зі складу військовослужбовців залучено.

В результаті дослідження документів виявлено, що коректними періодами участі ОСОБА_1 є період з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р.; з 01.06.2023 р. по 04.06.2023 р.; 14,17,20,24 жовтня 2023 року; 07,10,13,16,19,22,25,28,31 серпня 2023 року (підстава -рапорти заступника командира щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та графіків бойового чергування).

Таким чином, встановлено невідповідність даних щодо участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію рф проти України, які внесено у довідку про безпосередню участь №137 від 22.04.2024 р. та в якій вказано, що ОСОБА_1 брала участь у вищевказаних заходах у період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р.

За результатами службового розслідування, командир взводу управління та зв`язку лейтенант ОСОБА_3 запропонував службове розслідування вважати завершеним; старшому солдату ОСОБА_4 нагадати про обов`язки служби через те, що вона не додержувалась військової дисципліни, не була пильною при складанні службових документів та не додержала правил роботи з документами у військовій частині в порушення вимог ст.16, ст.8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, функціональних обов`язків діловода управління ВЧ від 01.01.2024 р.; діловоду управління ВЧ внести зміни в довідку №137 від 22.04.2024 р. та конкретизувати зазначені періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію рф проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь.

Згідно наказу командира ВЧ (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. № 36 діловоду управління ВЧ наказано внести зміни в довідку від 22.04.2024 р. №137 та конкретизувати зазначені періоди участі у відповідних заходах, які внесено у вищезазначені довідки про безпосередню участь.

24.07.2024 р. відповідачем видано оновлену довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 24.07.2024 р. №67, згідно якої позивачка дійсно в період з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 04.06.2024 р., 07.08.2023 р.; 10.08.2023 р.; 13.08.2023 р.; 16.08.2023 р.; 19.08.2023 р.; 22.08.2023 р.; 25.08.2023 р.; 28.08.2023 р.; 31.08.2023 р., 14.10.2023 р.; 17.10.2023 р.; 20.10.2023 р.; 24.10.2023 р., брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Вважаючи такі дії та наказ відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушень процедури проведення відповідачем службового розслідування за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь позивачки від 22.04.2024 р. №137, встановленої Порядком № 608, під час судового розгляду не виявлено. Також суд зазначив, що позивачкою не було надано жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі у відповідних заходах в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно, як було зазначено в первинній довідці від 22.04.2024 р. №137.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу в Україні" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

За приписами ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст. 1-2 Закону №2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 р. прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у період з 04.08.2022 р. по 06.12.2023 р. проходила військову службу у ВЧ та у її складі безпосередньо брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію рф проти України які внесено у вищезазначені довідки про безпосередню участь.

Разом з тим, за вказаний період відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

З метою реалізації права ОСОБА_1 на виплату такої додаткової винагороди, представник позивачки звернувся до відповідача із заявою, за результатами розгляду якої 22.04.2024 р. ВЧ видано довідку від 22.04.2024 р. №137, згідно якої позивачка в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

В подальшому, з метою захисту своїх прав, позивачка 17.05.2024 р. звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача, в якій просила зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_5 додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 у розмірі 30000 грн. на місяць пропорційно дням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ознайомившись із матеріалами адміністративної справи №420/15068/24, представником відповідача - тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира ВЧ капітаном ОСОБА_2 подано рапорт командиру ВЧ, в якому повідомлено про можливу невідповідність періодів безпосередньої участі ОСОБА_1 , зазначених в довідці про безпосередню участь від 22.04.2024 р. №137, фактичним дням участі у бойових діях.

За даним фактом, наказом командира ВЧ (із адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. №78 проведено службове розслідування, за результатами якого позивачу видано нову довідку про безпосередню участь від 24.07.2024 р. №67, згідно якої зменшено періоди участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Позиція апелянтки полягає в тому, що службове розслідування базується на поясненнях начальника радіостанції взводу управління та зв`язку роти бойового управління та забезпечення ВЧ молодшого сержанта ОСОБА_6 , з яких не вбачається, що остання підтверджує факт того, що ОСОБА_4 помилково внесла періоди безпосередньої участі у довідку, видану позивачці. Більше того, власне опитування ОСОБА_4 , як особи, яка підготувала проекти довідок, взагалі у рамках службового розслідування здійснено не було. Позивачка вважає, що відповідачем не встановлено належним чином обставини вчиненого дисциплінарного проступку, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, а також не вжито усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого дисциплінарного проступку. Отже, мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянтки необґрунтованими, з урахуванням наступного.

Так, Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 р. № 551-XIV затверджено названий статут (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608 (далі - Порядок №608).

Згідно абз.4 п.2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з п.п.3, 4 Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.

У відповідності до п.п.1, 2 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

У відповідності до розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування за фактом невідповідності періодів участі ОСОБА_1 в бойових діях, наказом ВЧ (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. №78 його метою визначено уточнення наявності причин, умов, що сприяли можливому правопорушення та встановлення ступеня вини посадових осіб. Як вбачається із акту службового розслідування від 23.07.2024 р. №503, уповноваженими особами визначено причини та умови, що сприяли можливому правопорушення - особиста недисциплінованість та неуважність військовослужбовця ОСОБА_4 , а також визначено ступінь вини посадової особи - вина військовослужбовця виражається у формі необережності. Тобто, мета службового розслідування була досягнута.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта, що службовим розслідуванням не встановлено належним чином обставини вчиненого дисциплінарного проступку, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, оскільки всі обов`язкові елементи описової частини акту службового розслідування, які визначені Порядком №608, відображені в акті службового розслідування від 23.07.2024 р. №503, за фактом, що стосується предмета спору у даній справі.

Більш того, суд 1-ї інстанції вірно зауважив, що окрім пояснення ОСОБА_6 результати службового розслідування базуються на документах, що містять інформацію про учать позивачки в бойових діях та в інших заходах, та мають гриф "таємно", "для службового користування", а саме: витяг із журналу бойових дій військової частини № 148дск від 26.04.2022 р., бойове розпорядження командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 26.03.2023 р. № 864т/окп/бу; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 08.04.2023 р. № 10дск; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 12.04.2023 р. № 13дск, витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №156 від 01.06.2023 р.

Отже, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, вивчення вказаних документів надало відповідачу змогу встановити вірні дні безпосередньої участі позивачки у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, незалежно від отримання пояснень винної посадової особи - ОСОБА_4 , яка перебуває у декретній відпустці та з якою не вдалося встановити зв`язок. При цьому, порушень процедури проведення відповідачем службового розслідування за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь позивачки від 22.04.2024 р. №137, встановленої Порядком № 608, виявлено не було.

Окрім того, позивачкою, в свою чергу, не надано жодних доказів на підтвердження її безпосередньої участі в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно, як було зазначено в первинній довідці від 22.04.2024 р. № 137.

Резюмуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що спірний наказ командира ВЧ (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. №36 в частині, що стосується внесення змін у довідку №137 від 22.04.2024 р. та конкретизації зазначених періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький