Справа № 420/32593/24
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каравана Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мілєвої М.С.,

представника позивача - Соколовської А.В.,

представника відповідача - Демчик Н.О.

розглянув у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» 21.10.2024 звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 16.09.2024 року №709, №709 від 01.07.2024 року, №709 від 01.07.2024 року, №709 від 01.07.2024 року;

судові витрати у тому числі на правову допомогу по справі стягнути на користь ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» за рахунок відповідних бюджетних асигнувань відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 16.04.2024 по 29.04.2024 відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 року по 31.12.2023 року за результатами якої складено Акт документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12- 13 від 06.05.2024 року. Не погодившись із висновками акту документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12-13 від 06.05.2024 року, ним 20.05.2024 подано до контролюючого органу заперечення, за результатами розгляду яких ГУ ДПС в Одеській області було прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки позивача за період діяльності з 01.10.2019 року по 31.12.2023 з питань, що стали підставою оскарження висновків акту документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12-13 від 06.05.2024 року. За результатами проведеної документальної позапланової перевірки відповідачем складено акт документальної позапланової перевірки від 18.06.2024 № 25677/15-32-07-09-13, на підставі якого, прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.07.2024, а саме: №709 - яким до позивача застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН в сумі 56 050,92 грн.; №709 - яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 12 426 550,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 3 106 638 грн. (всього 15 533 188 грн.); № 709 - яким позивачу збільшено податок на прибуток підприємств на суму 13 399 334,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 680 673 грн. (всього 14 033 551 грн.); №709 - яким позивачу зменшено суму від`ємного значення з ПДВ на суму 1 178 768, 00 грн. ДПС України за результатами розгляду скарги ТОВ «Ніагара- Плюс» скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 01.07.2024 року № 709 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 46 456 грн. та 27.09.2024 ТОВ «Ніагара-Плюс» отримано нове податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 16.09.2024 № 709 по податку на прибуток підприємств, яким ТОВ «Ніагара-Плюс» визначено зменшену на 46 456 грн. суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 14 033 551,00 грн. Позивач не може погодився із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС в Одеській області через їх протиправність, безпідставність та необґрунтованість.

Вказує, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України внаслідок не визначення та не відображення фінансового доходу від дисконтування кредиторської заборгованості та не здійснення амортизації дисконту протягом строку користування на кожну наступну дата балансу є необґрунтованим, оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань та він не зобов`язаний визначати таку методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Вважає необґрунтованими висновки відповідача, що у зв`язку із використанням ТОВ «Ніагара-Плюс» товарів, отриманих в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, по оформленим взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Месар», ТОВ «Агена», ТОВ «Катран», оскільки відповідні операції були оформлені належними та достатніми первинними документами, а тому ним документально доведено належними та допустимими доказами факт реальності укладених із контрагентами господарських операцій ТОВ «Месар», ТОВ «Агена», ТОВ «Катран» та як наслідок, правомірність віднесення сум сплачених коштів до витрат по взаємовідносинам із такими контрагентами.

Зазначає, про необґрунтованість висновків відповідача про неправомірне формування податкового кредиту з ПДВ вартості комісійної винагороди та відшкодування транспортних послуг від ТОВ «Tорговий дім Мустанг», оскільки надані під час перевірки акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), отриманих ТОВ «Ніагара-Плюс» від ТОВ «Торговий дім Мустанг» у період з 01.10.2019 по 31.12.2023 з товарною номенклатурою «комісійна винагорода», «відшкодування транспортних послуг» повністю розкривають зміст та обсяг господарської операції між ТОВ «Ніагара-Плюс» та ТОВ «Торговий дім Мустанг», у зв`язку з чим витрати на комісійну винагороду, які сформовані на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), отриманих ТОВ «Ніагара-Плюс» від ТОВ «Торговий дім Мустанг» повністю пов`язані із господарською діяльністю ТОВ «Ніагара-Плюс».

Вказує, що він не погоджується із податковим повідомленням рішенням ГУ ДПС у Одеській області від 01.07.2024 року №709 - яким ГУ ДПС в Одеській області нараховано позивачу штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в сумі 56 050,92 грн., оскільки застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину 30 червня 2023 року не повинні були застосовуватись.

Відповідач з поданим позовом не погодився, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами), на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 03.06.2024 № 5487-п, зі змінами внесеними наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 07.06.2024 № 5661-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з метою перевірки питань, що стали предметом оскарження висновків акту планової документальної перевірки від 06.05.2024 № 19160/15-32-07- 12-13. За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.06.2024 №25677/15-32- 07-09-09 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС». Таким чином, довгострокові зобов`язання ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» перед ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» () за Договором безвідсоткової фінансової поворотної допомоги від 01.09.2021 №1/09/21, повинні обліковуватись на балансі ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» за теперішньою (справедливою) вартістю на дату придбання фінансових інвестицій (поворотної допомоги) та в подальшому на дату балансу за амортизованою собівартістю таких інвестицій. Різниця між собівартістю та вартістю погашення фінансових інвестицій (дисконт) амортизується інвестором протягом періоду з дати придбання до дати їх погашення за методом ефективної ставки відсотка. Відповідно сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу підлягає включенню до складу інших доходів або інших витрат. Крім того, підчас проведення перевірки встановлено нереальність господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «МЕСАР», ТОВ «АГЕНА», ТОВ «КАТРАН», фактично вищезазначеними контрагентами-«постачальниками» здійснено безпідставне оформлення господарських операцій з ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з поставки товарів, які фактично не були здійснені. Зазначає, що перевіркою встановлено, що первинні документи щодо оформлення господарських операцій по нарахуванню комісіонером ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - МУСТАНГ» на користь комітента ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» комісійної винагороди та відшкодування транспортних послуг складено всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами) та п.п. 2.1 і п.п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами). Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПКУ, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. При цьому порушення граничних строків реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної у ЄРПН, які припадають на період до дати набрання чинності Законом №2876, тягне за собою накладання на такого платника податку штрафу у розмірах, встановлених п.120'.1 ст. 120' ПК України.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В яких представник позивача повідомляє свої заперечення на відзив, а саме реєстрація податкової накладної має відбуватися у порядку і строки, встановлені чинним законодавством, а не день в день оформлення перевезення по ТТН. Більш того, ТОВ «Ніагара Плюс» не виступало замовником послуг з перевезення у ТОВ «РОКТРАНС» та не може нести наслідки з складання/несвоєчасного складання чи не складання податкових накладних контрагентом свого контрагента. на відсутність законодавчо встановленої форми «маршрутного листа», ТОВ «Ніагара-Плюс» не повинно його мати, так як у своєї діяльності використовувало залучених перевізників для перевезення вантажу, а не власний чи орендований транспорт. У всьому іншому, ТОВ «Ніагара-Плюс» підтримує свої пояснення та обґрунтування, що викладені у позовній заяві та додатково, стосовно взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ», надає та просить залучити до матеріалів справи витяг з акту документальної виїзної планової перевірки його контрагента ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» від 13.10.2023 за № 27806/15-32-07-12-14 за період з 06.03.2017 по 30.06.2023, до перевірки якого увійшли взаємовідносини з ТОВ «Ніагара-Плюс» по договору Комісії №5 від 28.03.2018.

Від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення. Отримані відомості підтверджують позицію податкового органу про те, що господарські операції між ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» та його контрагентами були лише документально оформлені без їх фактичного здійснення. Наявність недостовірних даних у ТТН, що не підтверджуються системою моніторингу транспорту, є додатковим доказом нереальності таких операцій. Це ставить під сумнів правомірність включення зазначених операцій до фінансової звітності та податкової бази. Також було встановлено, що навіть щодо зафіксованих транспортних засобів більшість даних не відповідають датам, зазначеним у ТТН, що ставить під сумнів їх зв`язок із господарськими операціями, які позивач намагається довести.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення. Як вбачається з наведеного, облік відомостей щодо всіх транспортних засобів, які знаходяться на дорогах України, а також використання ІП «Гарпун» з метою здійснення податкового контролю за транспортними засобами, які використовуються платниками податків в господарській діяльності не віднесено до функцій, мети та об`єктів контролю наведеної системи. Окрім того, відповідач не надав доказів розміщення стаціонарних засобів відстеження дорожнього руху системи ІП «Гарпун» у місцях завантаження та розвантаження транспортних засобів, державні номери яких відображені в товарно-транспортних накладних. Таким чином, надані відповідачем в якості доказів відомості з ІП «Гарпун» не відповідають ознакам достовірності та допустимості, які є для них обов`язковими згідно положень ст. 74, 75 КАС України. Однак, ці відомості або їх відсутність взагалі не можуть бути використані як докази того, що перелічений транспорт не здійснював перевезень за спірними господарськими операціями в силу того, що перебування цих же транспортних засобів в інші дати / періоди після / до виконаного за спірною господарською операцією перевезення, жодним чином не нівелює можливості існування двох цих обставин одночасно. Зазначене вище, кореспондується із висновками викладеними в постанові п`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі № 540/1185/21, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 04.07.2023.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 25.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 15.11.2024 відкладено судове засідання та призначено судове засідання по вказаній справі на 11 год. 00 хв. 11.12.2024.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2024 відкладено підготовче судове засідання та призначено судове засідання по вказаній справі на 12 год. 00 хв. 25.12.2024.

Протокольною ухвалою суду від 25.12.2024 оголошено перерву у судовому засідання та призначено судове засідання по вказаній справі на 11 год. 00 хв. 17.01.2025.

Протокольною ухвалою суду від 17.01.2025 оголошено перерву у судовому засіданні та призначено судове засідання по вказаній справі на 14 год. 00 хв. 24.01.2025.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 05 лютого 2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 05.02.2025 оголошено перерву та призначено судове засідання по вказаній справі на 11 год. 00 хв. 21.02.2025.

Ухвалою суду від 18.02.2025 у задоволенні заяви представника позивача Соколовської Антоніни Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено та наступне судове засідання призначене на 12 березня 2025 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 03.03.2025 клопотання представника позивача Соколовської Антоніни Володимирівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Надано можливість представнику позивача Соколовській Антоніні Володимирівні взяти участь у судовому засіданні призначеному на 12 березня 2025 року об 11 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 відкладено судове засідання у справі на 11 год. 00 хв. 24 березня 2025 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 відкладено судове засідання у справі на 11 год. 00 хв. 09 квітня 2025 року.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, вказані у заявах по суті справи та своїх письмових поясненнях.

Представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, наголошуючи на протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, прийнятих відповідачем.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення до 12 год. 00 хв. 21 квітня 2025 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

У період з 16.04.2024 по 29.04.2024 Головним управлінням ДПС у Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 року по 31.12.2023 року за результатами якої складено Акт документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12-13 від 06.05.2024 року.

Не погодившись із висновками акту документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12-13 від 06.05.2024 року, ТОВ «Ніагара-Плюс» 20.05.2024 подано до контролюючого органу заперечення, за результатами розгляду яких ГУ ДПС в Одеській області було прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки позивача за період діяльності з 01.10.2019 року по 31.12.2023 з питань, що стали підставою оскарження висновків акту документальної планової виїзної перевірки №19160/15-32-07-12-13 від 06.05.2024 року.

03.06.2024 наказом Головного управлінням ДПС у Одеській області від 03.06.2024 № 5487-п призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з 03 червня 2024 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.10.2019 по 31.12.2023 з метою перевірки питань, що стали предметом оскарження висновків акту планової виїзної документальної перевірки від 06.05.2024 № 19160/15-32-07-12-13.

За результатами проведеної документальної позапланової перевірки ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС», ГУ ДПС в Одеській області складено акт документальної позапланової перевірки від 18.06.2024 № 25677/15-32-07-09-13 (далі за текстом Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС»:

1) п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI (зі змінами), ст. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами), п. 2.1, п. 2.4, п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами), п. 3 розділу III П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 (зі змінами), п. 5.2 П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 № 9 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 24.01,2011 № 25), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за № 161/4382 (зі змінами), п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 (зі змінами), п. 4, п. 6, п. 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (зі змінами), п. 4, п. 10, п. 14 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 № 559, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 19.12.2001 за № 1050/6241 (зі змінами), п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2004 № 817, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 13.01.2005 за № 35/10315 (зі змінами), Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186 (зі змінами), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на 13 399 334 грн.

2) п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами), ст. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами), п. 2.1, п. 2.4, п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05,06,1995 за № 168/704 (зі змінами), в результаті чого встановлено:

- завищення від`ємного значення податку на додану вартість (рядок 21 декларації) за

грудень 2023 року на 1 178 768 грн.;

- заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 12 426 550 грн.

3) п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами) TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» з урахуванням вимог п. 69.1 п. 69 підрозділу 10, п. 89 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, в результаті чого перевіркою встановлено несвоєчасність реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних (враховуючи іх абсолютне значення), обов`язок реєстрації яких покладено на ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС», на суму ПДВ (абсолютне значення) 364 670,00 грн.

Виявлені порушення в Акті перевірки мотивовані наступним.

Між ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» та ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» (42846419) було укладено договір безвідсоткової фінансової поворотної допомоги від 01.09.2021 № 1/09/21. Відповідно до умов договору ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» (Позикодавець) надає ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» (Позичальник) поворотну фінансову допомогу у розмірі 4 587 334,52 грн. зі строком повернення протягом чотирьох років з дати перерахування повної суми фінансової допомоги.

Підприємство здійснило часткове повернення допомоги:

16.11.2021- 50 000 грн.;

23.12.2021- 100 000 грн.

Станом на 31.12.2023 кредиторська заборгованість ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» перед ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» складає - 4 437 334,52 грн.

Така заборгованість у розумінні положень пунктів 4 та 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (зі змінами) визнається довгостроковою заборгованістю.

ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» не здійснено розрахунок дисконту за довгостроковими зобов`язаннями ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» перед ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» (42846419) за Договором безвідсоткової фінансової поворотної допомоги від 01.09.2021 № 1/09/21, як наслідок не визначено дохід від дисконтування таких зобов`язань в момент визнання заборгованості у сумі 1 086 120 грн. та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу у сумі 633 384 грн., в результаті чого перевіркою встановлено заниження фінансового результату до оподаткування на 452 736 грн.

Окрім того, у періоді з 01.10.2019 по 31.12.2023 в облікових регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» відображено, зокрема по взаєморозрахунках з постачальниками ТОВ «МЕСАР» (), ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «КАТРАН» (): поставку товару загальною вартістю 41 632 930 грн. (оприбуткування товарів на баланс підприємства (Дт 281/283 Кт 631) вартістю 34 694 108 грн, та формування податкового кредиту з ПДВ (Дт 64 Кт 631) 6 938 822 грн.

Під час перевірки надано документи по взаємовідносинах ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з контрагентами-постачальниками ТОВ «МЕСАР» (), ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «КАТРАН» () договори, рахунки- фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та Реєстри поставки ПММ на склад по кожному визначеному постачальнику з зазначенням сертифікатів відповідності та паспортів якості товарів (палива) на кожну оформлену поставку та копії таких сертифікатів і паспортів якості, копія витягу з Товарної книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти).

Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність ТОВ «АГЕНА» (), TOB «МЕСАР» (), ТОВ «КАТРАН» (код ЄДРПОУ 2935905) свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по господарським операціям, які фактично не були здійснені, а спрямовані для отримання податкової вигоди шляхом мінімізації сплати податкових зобов`язань іншими підприємствами. Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення придбання товарів (пального). Метою їх оформлення є оприбуткування товарів (пального) від невстановлених осіб та створення штучного податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС».

Укладені між ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» та постачальниками ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «МЕСАР» (), ТОВ «КАТРАН» () договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становить їх предмет. Фактично постачальниками здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з поставки товарів на користь ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-Хіу (зі змінами) та п.п. 2.1 і п.п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами).

В періоді з 01.10.2019 по 31.12.2023 в облікових регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» відображені взаємовідносини з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - МУСТАНГ» () записами Дт 92/93 Кт 685 - 35 733 340 грн. Дт 64 Кт 685 - 7 146 668 грн.

В податковій звітності з ПДВ ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» сформовано податковий кредит по таким взаємовідносинам у сумі 7 328 335 грн. У фінансовій звітності (Звіт про фінансові результати форми №2-м) ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» сформовано витрати у загальній сумі 32 355 075 грн.

Вказано, що первинні документи щодо оформлення господарських операцій по нарахуванню комісіонером ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - МУСТАНГ» () на користь комітента ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» комісійної винагороди та відшкодування транспортних послуг складено всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами) та п.п. 2.1 і п.п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів країни від 24.05.1995 № 88,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами). Тобто, наданими до перевірки документами не підтверджено господарських операцій як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996- XIV (зі змінами), в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ» не здійснено достовірне оформлення господарських операцій з ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з нарахування комісійної винагороди та відшкодування транспортних послуг.

На підставі акту від 18.06.2024 № 25677/15-32-07-09-13 ГУ ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.07.2024, а саме:

№709 - яким до TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН в сумі 56 050,92 грн.;

№709 - яким TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 12 426 550,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 3 106 638 грн. (всього 15 533 188 грн.);

№ 709 - яким TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на суму 13 399 334,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 680 673 грн. (всього 14 080 007 грн.);

№709 - яким TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 178 768, 00 грн.

У відповідності до п.56.1 ст. 56 ПК України, ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» у порядку процедури адміністративного оскарження рішень контролюючого органу, було реалізовано право на оскарження податкових повідомлень рішень від 01.07.2024 №709, №709, №709, №709 до ДПС України.

Рішенням ДПС України «Про результати розгляду скарги» від 12.09.2024 року № 27583/6/99-00-06-01-01-06 скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 01.07.2024 № 709 в частині застосування штрафних санкцій за 1 кв. 2022 року у розмірі 46 456 грн. (зменшено штраф з 680 673 грн. на 634 217 грн.), в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення № 709, № 709, № 709 залишені без змін, скарга - задоволена частково.

У зв`язку з цим, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.09.2024 року №709, яким TOB «НІАГАРА-ПЛЮС» збільшено податок на прибуток підприємств на суму 13 399 334,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 634 217 грн. (всього 14 033 551 грн.)

Позивач не погодився з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вказаного в Акті перевірки необхідності здійснення дисконту за довгостроковими зобов`язаннями суд зазначає наступне.

Між ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» (Позичальник за договором) та ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» (Позикодавець за договором) було укладено договір про надання безвідсоткової фінансової поворотної допомоги від 01.09.2021 № 1/09/21.

Відповідно до 1.1. Договору від 01.09.2021 № 1/09/21 Позикодавець надає Позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору від 01.09.2021 № 1/09/21 поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 7 000 000,00 грн. (сім мільойнів гривень 00 копійок), яка може бути перерахована одним платежем або частками на поточний рахунок Позичальника протягом двох років з моменту підписання договору.

Положеннями п. 2.2. Договору визначено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Відповідно до 3.1. Договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога повертається протягом чотирьох років з дати її повного перерахування на рахунок Позичальника.

Як зазначено в Акті перевірки та не заперечується сторонами в межах цього договору ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» отримано фінансову допомогу у розмірі 4 587 334,52 грн. Позивач здійснив часткове повернення допомоги: 16.11.2021- 50 000 грн. та 23.12.2021- 100 000 грн. Станом на 31.12.2023 кредиторська заборгованість ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» перед ТОВ «СТРОЙ ІМПЕРІЯ» складає - 4 437 334,52 грн.

Відповідач кваліфікувало цю кредиторську заборгованість в бухгалтерському обліку позивача як довгострокові зобов`язання (тобто, зобов`язання зі строком погашення більше року) та здійснило дисконтування зазначеної суми заборгованості.

ГУ ДПС виснувало, що ДП «НІАГАРА-ПЛЮС» не визначено дохід від дисконтування таких зобов`язань в момент визнання заборгованості у сумі 1 086 120 грн. та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу у сумі 633 384 грн., в результаті чого перевіркою встановлено заниження фінансового результату до оподаткування на 452 736 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - так само) позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Відповідно до частини третьої статті 12-1 Закону №996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Відповідно до пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» (далі - П(С)БО 11), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306) (зі змінами, внесеними наказом від 08.02.2014 №48) зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11).

Згідно з абзацами першим та восьмим пункту 4 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Пунктом 7 П(С)БО 11 передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Зобов`язання, на яке нараховуються відсотки та яке підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців з дати балансу, слід розглядати як довгострокове зобов`язання, якщо первісний термін погашення був більше ніж дванадцять місяців та до затвердження фінансової звітності існує угода про переоформлення цього зобов`язання на довгострокове (пункт 8 П(С)БО 11).

Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

За визначенням в абзаці дев`ятому пункту 4 цього ж П(С)БО сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Згідно з пунктом 10 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац десятий пункту 4 П(С)БО 11).

Відповідно до пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» (далі - П(С)БО 13), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 N559 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.12.2001 за N 1050/6241):

Фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.

Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента (пункт 10 П(С)БО 13).

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13).

Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Суд зауважує, що отримані позивачем кошти за договором про надання безвідсоткової фінансової поворотної допомоги від 01.09.2021 № 1/09/21 відповідають визначенню «фінансовий інструмент» у пункті 4 П(С)БО 13, так як надана фінансова допомога - це фінансовий актив, оскільки є контрактним правом кредитора на отримання коштів у майбутньому, а отримана допомога - це фінансове зобов`язання позичальника, оскільки його погашення призведе до майбутньої виплати коштів.

Норми П(С)БО 13 не дають визначення амортизованої собівартості фінансового зобов`язання, не встановлюють порядок визначення справедливої вартості фінансового зобов`язання, так само не відсилають в цих цілях до інших нормативно-правових актів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про безпідставність застосування контролюючим органом порядку амортизації собівартості фінансових інвестицій, визначених у П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 №91 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.05.2000 за №284/4505), оскільки пунктом 4 П(С)БО 13 встановлено, що фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора. Тобто, фінансова інвестиція є фінансовим активом, а отримана позивачем допомога - фінансовим зобов`язанням, а правовими нормами не передбачено застосування методики визначення амортизованої собівартості фінансової інвестиції, як це зроблено відповідачем, в цілях дисконтування довгострокової заборгованості.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.09.2024 року №709 в частині включення заниження фінансового результату до оподаткування на 452 736 грн, внаслідок не визначення доходу від дисконтування таких зобов`язань в момент визнання заборгованості у сумі 1 086 120 грн. та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу у сумі 633 384 грн., а тому останнє підлягає визнанню протиправним та скасування на суму 452 736 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

Надаючи оцінку висновкам відповідача по взаємовідносинах ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з контрагентами-постачальниками ТОВ «МЕСАР» (), ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «КАТРАН» () суд зазначає та враховує наступне.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У пункті 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами (підпункт 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Підпунктом 134.1.1 пункту 134 статті 134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;

За правилами пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування (ПДВ) є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відтак, підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону №996-ХІV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХІV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо операцій з ТОВ «МЕСАР» () суд зазначає наступне.

01.04.2017 між о ТОВ «МЕСАР» (Постачальник за договором) та TOB «НІАГAPA-ПЛЮС» (Покупець за договором) було укладено договір поставки № 00027.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити нафтопродукти окремими партіями (іменовані надалі "Товар") згідно умов викладених в цьому Договорі.

Згідно п. 4.1. Договору поставка Товару за цим Договором здійснюється на умовах FCA (Франко-перевізник, місце призначення вказано), СРТ (Перевезення оплачена до, місце призначених вказано) або EXW (склад, місце зберігання) в редакції Інкотермс-2010. Конкретний вид умов поставки визначається Сторонами по кожній окремій партії Товару при поставці залізничним транспортом у відповідному Додатку до цього Договору, а при поставці автомобільним транспортом в відповідному рахунку-фактурі.

Відповідно до п. 5.3. Договору прийом Товару за кількістю здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України. Мінекономіки України. Держспоживстандарт України від 20,05.2008 №281/171/578/155,зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02,09.2008 за № 805/15496. а також відповідно до умов цього договору.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних, товарно- транспортних накладних та банківські виписки за операціями з вказаним контрагентом, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV.

Загальна сума оформленої поставки товарів (пальне: Бензин автомобільний Shebel-A-92-Євро5-Е5, Бензин автомобільний Shebel-A-95-Євро5-ES, Бензин А-92-Євро згідно ДСТУ7687:2015, Бензин А-92-Євро5-ES, Бензин автомобільний А-95-Євро5-E5, UN 1203 Бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5,3,11) від постачальника ТОВ «МЕСАР» на покупця ТОВ «Ніагара - Плюс» складає 4 387 391,95 грн. (обсяг постачання 3 656 159,96 грн. та ПДВ 731 231,99 грн.).

В податковій звітності з ПДВ задекларовано податковий кредит у сумі 731232 грн.

Факт проведення розрахунків (оплати) по договору поставки між ТОВ «МЕСАР» та ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» № 00027 від 01.04.2017 досліджено контролюючим органом, не заперечується та підтверджується банківськими виписками, що містяться в матеріалах справи.

Щодо операцій з ТОВ «КАТРАН» () суд зазначає наступне.

01.05.2018 між ТОВ «КАТРАН» (Продавець за договором) та TOB «НІАГAPA-ПЛЮС» (Покупець за договором) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) № ОП-22/05/18.

Згідно з п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується передавати у власність Покупця нафтопродукти, газ скрапленний (далі-Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору остаточна кількості, асортимент та ціна Товару вказуються в видаткових накладних, які с невід`ємною частиною даного Договору.

Положеннями п. 2.1. Договору визначено, що постачання Товару може здійснюватися на наступних базових умовах згідно правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року: при відвантаженні Товару автомобільним транспортом на умовах самовивозу Покупцем - «FCA склад Продавця».

Згідно з п. 2.2. Договору приймання Товару по кількості здійснюється Покупцем з урахуванням Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і, організаціях України, затвердженої спільним наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту. Держкомстандарту і Держкомстату України №281/171/587/155 від 20.05.2008 р. (далі - Інструкція № 281) а також відповідно до умов цього Договору і Додатків до нього.

Відповідно до п. 2.4. Договору під час отримання Товару представнику Покупця виписується та видається видаткова накладна на Товар в двох оригінальних примірниках. Покупець повинен підписати видаткові накладні на отриманий Товар та направити один оригінальний примірник видаткової накладної на адресу Продавця протягом 3-х календарних днів з моменту отримання видаткових накладних. Моментом отримання Покупцем видаткової накладної вважається дата отримання Товару.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних, товарно- транспортних накладних та банківські виписки за операціями з вказаним контрагентом, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV.

Загальна сума оформленої поставки товарів (пальне: Бензин А-92, Бензин А-95, Газ вуглеводний скраплений та Дизельне паливо) від постачальника ТОВ «КАТРАН» на покупця ТОВ «НЙБГБСБ-ПЛЮС» складає 15 968 462,37 грн. (обсяг постачання 13 307 051,96 грн. та ПДВ 2 66 410,41 грн.).

В податковій звітності з ПДВ задекларовано податковий кредит з ПДВ у сумі 2 661 410,41 грн.

Факт проведення розрахунків (оплати) по договору поставки між ТОВ «КАТРАН» та ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» № ОП-22/05/18 від 01.05.2018 досліджено контролюючим органом, не заперечується та підтверджується банківськими виписками, що містяться в матеріалах справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (провадження №11-200апп21) також підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Велика Палата Верховного Суду у цій постанові також зробила висновок, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону №996-XIV, згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.

Принцип індивідуальної відповідальності платника податків, також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Цей принцип закріплений також у статті 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

У даному разі, відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт обізнаність платника податків ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» щодо поведінки контрагентів ТОВ «МЕСАР» та ТОВ «КАТРАН» та злагодженості дій між ними.

Наведені у Акті перевірки доводи щодо нереальності господарських операцій з вказаними контрагентами засновані на податковій інформації з інформаційно-комунікаційної системи податкового органу про неможливість проведення планової виїзної перевірки, відсутність платників податків за податковою адресою само по собі не може свідчити про нереальність відповідних господарських операцій.

Як свідчить зміст Акту перевірки, по суті відповідач не заперечує факт придбання товариством палива, а оспорює його постачальників. Фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними також не встановлено.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність податкових повідомлень-рішень від 16.09.2024 року №709 та від 01.07.2024 року № 709 в частині збільшення податку на прибуток підприємств та податкових зобов`язань з ПДВ, а також застосованих штрафних санкцій накладених на ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» в частині взаємовідносин з ТОВ «МЕСАР» () та ТОВ «КАТРАН» ().

Як свідчать дані Акту перевірки та наявні в матеріалах справи первинні документи загальна вартість отриманих від ТОВ «МЕСАР» () та ТОВ «КАТРАН» () паливно-мастильним матеріалів складала 20 355 854, 32 грн. з ПДВ., а податкового кредиту з ПДВ задекларовано на загальну суму 3 392 642 грн.

За вказаних обставин податкове повідомлення-рішення від 16.09.2024 року №709 підлягає визнанню протиправним та скасування на суму 3 664 054 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств, а податкове повідомлення рішення від 01.07.2024 року № 709 підлягає визнанню протиправним та скасуванню за платежем податок на додану вартість на суму 3 392 642 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 848 411 грн.

Щодо операцій з ТОВ «АГЕНА» () суд зазначає наступне.

Згідно Акту перевірки в ході проведення перевірки надано Договір поставки від 03.04.2020р. № 7, згідно якого ТОВ «АГЕНА» - «Постачальник», в особі директора Прищепи О.М. з однієї сторони та ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» - «Покупець», в особі директора Афанасенка Едуарда Вікторовича з іншої сторони, надалі разом - Сторони.

У той же час, до матеріалів справи позивачем надано договір поставки № 00167 від 01.04.2017 відповідно до якого ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» (Постачальник за договором) та ТОВ «АГЕНА» (Покупець за договором) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник приймає на себе зобов`язання, протягом строку дії даного Договору, передавати Покупцю нафтопродукти та/або газ (надалі за текстом Товар), а Покупець приймає на себе зобов`язання прийняти Товар, сплативши за нього грошові кошти на умовах визначених у розділі 3 цього договору.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних та товарно- транспортних накладних, відповідно до яких ТОВ «АГЕНА» постачало на адресу ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» паливно-мастильні матеріали.

Як свідчить Акт перевірки загальна сума оформленої поставки товарів за Договором поставки від 03.04.2020р. № 7 (пальне: UN 1203 Бензин автомобільний А-92-Євро5-10,3,11 (4194), UN 1203 Бензии автомобільний А-92-Свро5-E5,3.11, UN 1203 Бензин автомобільний А-95-Свра5-50,3.1. Бензин А-92-Євро5-Е5. Бензин автомобільний Shebel-A-92-Cuро5-Е, Бензин автомобільний Shebel-A-95-Євро5-Е5, Бензин автомобільний А-92-Євро 5-ЕО, Бензин автомобільний А-92-Євро 5-Е5, Бензин автомобільний А-95-Євро 5-ЕЗ, Бензин АИ-95-К5-Євро, Бензин АИ-92-К5-Евро) від постачальника ТОВ «АГЕНА» на покупця ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» складає 21 277 075,37 грн. (обсяг постачання 17 730 896,14 грн. та ПДВ 3 546 179,23 грн.).

В податковій звітності з ПДВ задекларовано податковий кредит з ПДВ у сумі 2 884 241 грн.

До матеріалів справи, позивачем на підтвердження реальності здійснених оплат за операціями з поставки товарів ТОВ «АГЕНА» надано банківські виписки, які нібито свідчать про факт оплати за поставлене паливо, однак у наданих до суду виписках зазначено, що ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» здійснювало оплату на користь ТОВ «АГЕНА» в межах виконання договору поставки № 00167 від 01.04.2017, де ТОВ «АГЕНА» виступає в якості покупця, а ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» в якості постачальника нафтопродуктів.

Вказані обставини свідчать про те, що ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» та ТОВ «АГЕНА» одночасно виступали в якості постачальника та покупця однорідних товарів, а саме нафтопродуктів та відповідно здійснювали оплати один одному за вказані товари, що вказує на певну злагодженість дій між ними.

Суд зауважує, що у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному разі позивачем наданими до матеріалів справи первинними документами не було спростовані наведені у Акті перевірки доводи відповідача, що увидаткових накладних вказана адреса складів палива, з яких здійснюється ТОВ «АГЕНА» постачання палива:

- Київська обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231;

- Київська обл., смт. Кагарлик, вул. Народна, 22.

При цьому, згідно даних, що містяться в інформаційно-комунікаційних системах податкового органу встановлено:

- ТОВ «АГЕНА» надано повідомлення форми № 20-ОПП про наявність (використання) в господарській діяльності паливного складу за адресою: Київська обл., смт. Кагарлик, вул. Народна, 22;

- про наявність (використання) в господарській діяльності паливного складу за адресою. Київська обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 не повідомлено формою № 20-ОПП.

Однак:

- за ТОВ «АГЕНА» не зареєстровані акцизні склади; натомість, паливний склад за адресою: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 зареєстровано в якості акцизного складу за платником TOB «КАСТАС» () та має уніфікований номер 1005352; паливний склад за адресою: Київська обл., смт. Кагарлик вул. Народна 22, зареєстровано в якості акцизного складу за платником ТОВ «КАСТАС» (код ЄДРПОУ 40460958) та має уніфікований номер 1014386, 1015877;

- згідно даних ЄРПН не встановлено складання (реєстрації в ЄРПН) в період оформлених взаємовідносин податкових накладних постачальниками (зокрема ТОВ «КАСТАС») на користь ТОВ «АГЕНА» з описом послуг оренда/суборенда нежитлових приміщень (склад ПММ) за адресами: Київська обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231, Київська обл., смт. Кагарлик вул. Народна 22, та/або надання послуг зберігання на такому паливному складі.

Натомість, згідно наявних в матеріалах справи ТТН від 02.12.2020 водій ОСОБА_1 в межах поставки пального за договором з ТОВ «АГЕНА» здійснив перевезення небезпечного вантажу за маршрутом Київської обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 до Одеської обл., Овідіопольський р-н, с. Великодолинське, вул. Мізікевича (Станційна), 61-Е, тобто в один день ним було здійснено поставку пального з одного й того самого акцизного складу для ТOB «МЕСАР» та ТОВ «АГЕНА» (том 2 арк. 7 та том 2 акр. 78).

Окрім того, згідно наданих позивачем ТНН водій ОСОБА_2 02.09.2021 та 03.09.2021 здійснив перевезення небезпечного вантажу за одну добу за маршрутом Київської обл., смт, Рокитне, вул. Вокзальна, 231 до Одеської обл., Овідіопольський р-н, с. Великодолинське, вул. Мізікевича (Станційна), 61-Б (відстань між місцем навантаження та розвантаження більше 400 км), тобто загальна протяжність маршруту досягає понад 800 км з урахуванням факту керування водієм транспортного засобу за маршрутом з Київської обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 до Одеської обл,, Овідіопольський р-н, с. Великодолинське, вул. Мізікевича (Станційна), 61-Б та потім за маршрутом Одеської обл., Овідіопольський р-н, с. Великодолинське, вул. Мізікевича (Станційна), 61-Б до Київської обл., смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 231 для наступного завантаження транспортного засобу. При цьому, в наданих до суду копіях ТТН відсутній підпис водія ОСОБА_2 про приймання товару. (том 2 акр. 69-70)

Судом також враховано, що для перевезення 4 різних типів пального 02.09.2021 ТОВ «АГЕНА» було виписано 4 окремі ТТН на загальний об`єм нафтопродуктів 31 121 куб.м. У той же час, 27.07.2021 для перевезення 4 різних типів пального 27.07.2021 ТОВ «АГЕНА» знов було виписано 4 окремі ТТН на загальний об`єм нафтопродуктів 9 045 куб.м., при цьому деякі типи пального були вказані в кількості 1304 та 790 куб.м. Вказані факти вказують на нереальність відповідних операцій, оскільки перевезення 4 різних типів пального в одній автоцистерні є малоймовірним, бо за умови реальності його здійснення відповідні типи пального повинні були змішатися та втратити свої якісні характеристики (том 2 акр. 71-72).

Суд також зауважує, що відповідні операції відбувались у період, коли як свідчить Акт перевірки ТОВ «АГЕНА» декларував нульові показники обсягів господарських операцій постачання товарів (робіт, послуг).

Так в Акті перевірки зазначено, що ТОВ «АГЕНА» податкова адреса: м. Київ, вул. Нагірна, буд. 25-27, кв. (офіс) 22; за звітні податкові періоди липень 2021-серпень 2023 декларував нульові показники обсягів господарських операцій постачання товарів (робіт, послуг), хоча в межах цього періоду оформлювалися господарські операції постачання: липень, серпень, вересень 2021; в 2023 році встановлено неможливість проведення фактичної перевірки, у зв`язку з відсутністю платника за податковою адресою; відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 4-ДФ) кількість працівників, яким виплачувалася заробітна плата з ознакою доходу « 101»: 4 квартал 2019 року - 5 осіб; 1 квартал 2020 року - 4 особи; 2 квартал 2020 року - 3 особи; 3 квартал 2020 року - 3 особи; 4 квартал 2020 року - 3 особи; 1 квартал 2021 року - 4 особи; 2 квартал 2021 року - 4 особи; 3 квартал 2021 року - 4 особи.

За наслідками системного аналізу наданих позивачем до позовної заяви первинних документів, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 16.09.2024 року №709 та від 01.07.2024 року № 709 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та грошового зобов`язання з податку на додану вартість а також застосованих штрафних санкцій накладених на ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» в частині взаємовідносин з ТОВ «АГЕНА» ().

Надаючи оцінку операціям позивача з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» () суд враховує та зазначає наступне.

Як свідчить Акт перевірки в періоді з 01.10.2019 по 31.12.2023 в облікових регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» відображені взаємовідносини з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» () записами Дт 92/93 Кт 685-35 733 340 грн.. Дт 64 Кт 685- 7 146 668 грн.

В податковій звітності з ПДВ ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» сформовано податковий кредит по таким взаємовідносинам у сумі 7 328 335 грн

У фінансовій звітності (Звіт про фінансові результати форми №2-м) ТОВ «НІАГАРА ПЛЮС» сформовано витрати у загальній сумі 32 355 075 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2018 між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» (Комісіонер за договором) та TOB «НІАГAPA-ПЛЮС» (Комітент за договором) було укладено договір комісії № 5.

Згідно п. 1.1. Договору Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента укладати в інтересах останнього від свого угоди з продажу паливно-мастильних матеріалів (бензини моторні А-80,92,95,98, дизельне пальне) та названого в подальшому Товар та здійснювати його реалізацію через мережу АЗС.

Відповідно до п. 1.2. Договору Комісіонер приймає Товар на зберігання на підставі Акту приймання-передачі. Передача Товару на реалізацію здійснюється на підставі окремих Актів прийому-передачі Товарів на реалізацію.

Згідно з п. 1.4. Договору визначено, що виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно укладає угоди купівлі-продажу з фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору Комітент у відповідності до умов даного Договору зобов`язаний доставити Товар Комісіонеру за власний рахунок.

Положеннями п. 2.2. Договору визначено, що Комісіонер у відповідності до умов даного Договору зобов`язаний: 2.2.1. гарантувати наявність відповідних дозволів і ліцензій, які необхідні для здійснення діяльності, з даного Договору, а також дотримуватись вимог діючого законодавства України. 2.2.2. має право самостійно здійснювати необхідну комерційно-маркетингову діяльність (проводити надавати знижки та ін.), найти Споживачів на Товар Комітента та на протязі дії цього договору укладати відповідні правочини з Споживачами у відповідності до вказівок Комітента і на найбільш вигідних для умовах. 2.2.3. прийняти у Комітента Товар та вжити всіх необхідних заходів для його збереження від втрати. 2.2.4. вести облік операцій з реалізації Товару згідно вимог законодавства України. 2.2.5. нести відповідальність за збереження Товару і забезпечити дотримання умов зберігання, згідно ви діючих нормативних актів. 2.2.6. кожного дня надавати Комітенту інформацію у вигляді звіту про об`єми реалізації Товару за попередній день.

Відповідно до п. 3.3. Договору комітент виплачує Комісіонеру винагороду, за реалізований Товар, в розмірі 0,10 грн. за 1 лі реалізованого Товару, на протязі 3 (трьох) банківських днів після підписання сторонами Акту звірки взаєморозрахунків. Розмір винагороди може змінюватися сторонами цього Договору про що сторони підпишуть відповідну додаткову угоду до цього Договору.

Згідно з п. 3.4. Договору за кожен звітний місяць Сторонами складається Акт звірки взаєморозрахунків суми винагороди Комісіонера. Акт складається на підставі даних за минувший місяць та є єдиною підставою для розрахунків Комітента з Комісіонером у відповідності до п.3.3. цього Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору підставою отримання Комісіонером винагороди, передбачену п. 3.3. цього Договору є Акт звір взаєморозрахунків підписаний сторонами цього Договору та який свідчить про виконання Комісіонером ум даного Договору.

Додатковою угодою від 30.12.2018 до Договору комісії № 5 від 28.03.2018 пункт 3.3. договору комісії №5 від 28.03.2018р викладено в наступній редакції: Комітент виплачує Комісіонеру винагороду, розмір якої визначається сторонами у Акті здачі-прийняття робіт (надання послуг, який складається та підписується сторонами в останній день поточного місяця)».

Додатковою угодою від 31.01.2019 до Договору комісії № 5 від 28.03.2018 виключено з тексту Договору підпункт 2.1.1., в зв`язку з чим підпункти 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1. вважати пунктами 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3., 2.1.4. відповідно. Доповнено текст Договору підпунктом 2.2.8. наступного змісту: "Комісіонер зобов`язаний організувати доставлення товару до місць його зберігання та реалізації за власний рахунок."

Додатковою угодою від 30.04.2020 до Договору комісії № 5 від 28.03.2018 виключено з тексту Договору підпункт 2.1.1., в зв`язку з чим підпункти 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1. вважати пунктами 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3., 2.1.4. відповідно. Доповнено текст Договору підпунктом 2.2.8. наступного змісту: "Комісіонер зобов`язаний організувати доставлення товару до місць його зберігання та реалізації за власний рахунок."

Додатковою угодою від 10.04.2021 до Договору комісії № 5 від 28.03.2018 виключено з тексту Договору комісії № 5 від 28.03.2018 р. в редакції Додаткової угоди в 30.04.2020 р. підпункт 2.2.8. Розділ 2 п. 2.1. Комітент у відповідності до умов даного Договору зобов`язаний: «Доставити Товар Комісіонеру за власний рахунок» (п. 2.1.1.) підлягає застосуванню в редакцій Договору комісії № 5 в 28.03.2018.

Суд зауважує, що актом перевірки зафіксовано, що надані до перевірки первинні документи не розкривають зміст та обсяг господарських операцій та не дають можливості розрахувати суму комісійної винагороди, тобто, наданими до перевірки документами не підтверджена господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (зі змінами).

Так, згідно Акту перевірки під час перевірки надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно яких ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» були проведені такі роботи (надані послуги) по договору від 28.03.2018 № 5: комісійна винагорода.

До таких актів додатково надано Додатки, у яких зазначено складові частини комісійної винагороди: послуги з надання персоналу, послуги з комплексного обслуговування АЗК, оренда основних засобів, винагорода за продані літри.

Однак, під час перевірки не надано Договору про надання персоналу, в якому зафіксовано предмет та умови надання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» персоналу для виконання функціональних обов`язків у ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» на його території, за його внутрішнім розпорядком тощо, а також документів, які б свідчили про такі дії.

Також під час перевірки не надано Договору оренди основних засобів, в якому зафіксовано предмет та умови надання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» оренди для володіння та користування за плату на певний строк основних засобів суб`єкту ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС», а також документів, які б свідчили про такі дії.

Під час перевірки не надано Договору про надання комплексного обслуговування АЗК, в якому зафіксовано предмет та умови надання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - МУСТАНГ» послуги за плату суб`єкту ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС», а також документів, які б свідчили про такі дії.

Позивачем до матеріалів справи також не надано відповідних документів, які б свідчили про реальне надання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» вказаних видів послуг в межах Договору комісії № 5 від 28.03.2018. Окрім того, суд зауважує, що вказані види послуг не були обумовлені умовами Договору комісії № 5 від 28.03.2018 та додаткових угод про надання таких послуг до матеріалів справи позивачем не надано.

Позивачем на спростування наведених до Акті перевірки висновків надані Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), відповідно до яких Виконавцем були проведені роботи (надані послуги) за договором № 5 ком. від 28.03.2018 в яких зазначено: комісійна винагорода за відповідний місяць та в період з травня 2020 по жовтень 2020 та грудень 2020 по березень 2021 також зазначено відшкодування транспортних послуг за відповідний місяць.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» в межах Договору комісії № 5 в 28.03.2018 доставки товару до місць його зберігання та реалізації за власний рахунок надані реєстри товарно транспортних накладних та копії відповідних накладних за період з травня 2020 по жовтень 2020 та грудень 2020 по березень 2021, відповідно до яких замовником відповідних перевезень виступало ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ».

Відповідні товарно-транспортні містять необхідні реквізити та свідчать про виконання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» своїх зобов`язань в межах Договору комісії № 5 в 28.03.2018 по доставці товару, а тому суд дійшов висновку про безпідставність висновків відповідача щодо безпідставності включення у витрати та до податкового кредиту відшкодування транспортних послуг.

Як свідчать дані Акту перевірки та наявні в матеріалах справи первинні документи загальна вартість відшкодування транспортних послуг складає 1 176 431, 66 грн. без ПДВ. та 1 411 717,99 грн. з ПДВ відповідно.

За вказаних обставин податкове повідомлення-рішення від 16.09.2024 року №709 підлягає визнанню протиправним та скасуванню на суму 254 109 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств, а податкове повідомлення рішення від 01.07.2024 року № 709 підлягає визнанню протиправним та скасування за платежем податок на додану вартість на суму 235 286 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 58 822 грн.

У той же час, суд погоджується з вказаними в Акті перевірки висновками відповідача про те, що первинні документи не розкривають зміст та обсяг господарських операцій та не дають можливості розрахувати суму комісійної винагороди.

Так на підтвердження правомірності відображення в бухгалтерському та податковому обліку сум комісійної винагороди позивачем надані звіти комісіонера у відповідності до Договору комісії № 5 в 28.03.2018 за відповідні місяці, в яких зазначено, що у відповідності до п. 1.1., 2.2.6 Договору комісіонер провів нижче приведені дії з зазначенням реалізації товару (ПММ) Комітента з таблицями, де зазначені різні види паливно-мастильних матеріалів (бензини А-92,95,98, дизельне пальне, скраплений газ) та обсяг їх реалізації за місяць в літрах, ціна з ПДВ за одиницю та вартість з ПДВ, а також загальна кількість літрів за всіма видами реалізованих паливно-мастильних матеріалів.

Надаючи оцінку вказаним звітам комісіонера у взаємозв`язку з наданими Актами здачі-приймання робіт (надання послуг), суд зауважує, що вказані документи не розкривають зміст та обсяг господарських операцій та не дають можливості розрахувати суму комісійної винагороди.

Так, згідно звітів комісіонера за грудень 2022 року було реалізовано 119693,86 літрів паливно-мастильних матеріалів, за січень 2023 року - 199179,28 літрів, за лютий 2023 року - 179254,25 літрів, а в березні 2023 року 209239,14 літрів. При цьому, у разі визначення розміру комісійної винагороди виходячи з 0,10 грн. за 1 літр реалізованого Товару комісійна винагородо повинна було складати у грудні 2022 року 11969,39 грн., у січні 2023 року 19917,93 грн., за лютий 2023 року 17925,43 грн., а в березні 2023 року 20923,91 грн.

У той же час, згідно Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за грудень 2022 року комісійна винагорода склала 150 000 грн. без ПДВ, за січень 2023 року - 208333,33 грн. без ПДВ, за лютий 2023 року - 500 000 грн. без ПДВ, а за березень 2023 525 000 грн. без ПДВ.

З урахування вказаних обставин, за наслідками системного аналізу наданих позивачем до позовної заяви первинних документів, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 16.09.2024 року №709 та від 01.07.2024 року № 709 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та грошового зобов`язання з податку на додану вартість, а також застосованих штрафних санкцій накладених на ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» в частині взаємовідносин з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» () в частині комісійної винагороди.

Щодо податкового повідомлення рішення від 01.07.2024 №709, яким до ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» на підставі Акту перевірки зменшено розмір від`ємного значення суму податку на додатну вартість у декларації № від 19.01.2024 на суму 1 178 768 грн. суд зазначає наступне.

У вказаному податковому повідомленні-рішенні в якості підстави для визначення зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства) обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу І Податкового кодексу України письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, які стосуються події правопорушення та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують вказані обставини):

1) встановлено відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинах між ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» та ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «МЕСАР» (). ТОВ «КАТРАН» (). Отже, ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» здійснено записи в бухгалтерському обліку по взаємовідносинах з контрагентами-«постачальниками» ТОВ «АГЕНА» (), ТОВ «МЕСАР» (код СДРПОУ 39871136), ТОВ «КАТРАН» () щодо поставки товару (пального), здійснення яких не можливо підтвердити первинними документами та зібраною податково інформацією, в результаті чого ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» не правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ з вартості товарів, придбання яких не підтверджено належним чином оформленими первинними документами та існуючою податковою інформацію щодо постачальників таких товарів, в результаті чого перевіркою встановлено завищення податкового кредиту на 6 276 883 грн.

2) при перенесенні ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» неправомірно відображеної інформації у регістрах бухгалтерського обліку до фінансової звітності. Отже, ТОВ «НІАГАРА-ПЛОС» здійснено записи в бухгалтерському обліку по взаємовідносинах з контрагентом «постачальником» ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» () та неправомірно сформовано податковий кредит з ПДВ з вартості комісійної винагороди та відшкодування транспортних послуг від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ», що не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, в результаті чого перевіркою встановлено завищення податкового кредиту на 7 328 335 грн.

Податковим повідомленням-рішенням визначено, що протягом десяти робочих днів, що наставіть за днем отримання цього податкового повідомлення-рішення (при проведенні процедури адміністративного або судового оскарження протягом десяти робочих днів, наступних за днем її закінчення):

Сума завишення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, підлягає відображенню платником податків у відповідних рядках податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення.

Сума завишення від`ємного значення податку на додану вартість, яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі

Сума від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищу суму такого боргу, зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі, та підви сврахуванню платником податків у зменшення значення відповідних рядків податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу Україин контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що судом за наслідками розгляду вказаної справи було визнані частково необґрунтованими висновки Акту перевірки та частково скасовані відповідні податкові-повідомлення рішення по взаємовідносинам ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» з ТОВ ТОВ «МЕСАР» (), ТОВ «КАТРАН» () та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» (), а наданий до повідомлення рішення від 01.07.2024 №709 розрахунок зменшення розміру від`ємного значення суму податку на додатну вартість у декларації № від 19.01.2024 на суму 1 178 768 грн. не дає можливості визначити, яким чином було розраховано вказану суму та скасувати відповідне повідомлення рішення в частині, суд дійшов висновку, що останнє є необґрунтованим та підлягає скасуванню повністю.

Щодо податкового повідомлення рішення від 01.07.2024 №709, яким до ТОВ «НІАГАРА-ПЛЮС» на підставі Акту перевірки застосовано штрафні санкції за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 56 550,92 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПКУ, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни-скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН.

Згідно із п.5 Порядку ведення ЄРПН, затвердженого постановою Кабінета міністрів України від 29.12.2010 №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до ЄРПН у разі дотримання вимог, установлених п.192.1 ст. 192, п.200'.3, 200'.9 ст.200' та п.201.1, 201.10 і 201.16 ст.201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст.201 Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г'" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до ст.199 Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п.201.4 ст.201 Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог ст.192 і 201 Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У зв`язку з набранням чинності з 27.05.2022 Законом України від 12 травня 2022 року №2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі - Закон № 2260) внесені зміни, зокрема до п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених п.п.112.8.9 п.112.8 ст.112 ПК України, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються (пп.69.2 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ "Перехідні положення" ПК України).

Відповідно до п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції, що діє з 03.01.2023) визначено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо: реєстрації в ЄРПН такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року; реєстрації в ЄРПН зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними п. 198.5 ст. 198 та п.199.1 ст.199 ПК України, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року

У зв`язку з набранням чинності з 08.02.2023 Законом України від 12 січня 2023 року №2876-IX «Про внесення змін до розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування» (далі - Закон №2876) підрозділ 2 розділу ХХ ПК України доповнено пунктами 89 та 90, якими на період дії воєнного стану та протягом шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, збільшено граничні строки реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до податкової накладної у ЄРПН, встановлені п.201.10 ст.201 ПК України, та зменшено розміри штрафів за їх порушення, які встановлено п.120-1.1.1 ст. 120' ПК України.

Згідно із п.89 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Згідно із п.90 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N?64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-1X, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого п.89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, встановлюється у розмірі: 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

При цьому порушення граничних строків реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до податкової накладної у ЄРПН, які припадають на період до дати набрання чинності Законом №2876, тягне за собою накладання на такого платника податку штрафу у розмірах, встановлених п.120'.1 ст. 120' ПК України.

Суд зауважує, що постановою Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 380/7070/23 на яку посилається позивач для підтвердження своєї правової позиції прямо зазначено, що визначальним критерієм, який має братися до уваги при вирішенні питання про відповідальність за не своєчасну реєстрацію податкових накладних після скасування з 27 травня 2022 року дії мораторіїв, є можливість виконання платником своїх зобов`язань.

При цьому всі платники повинні мати однакові умови, за яких вони можуть уникнути відповідальності шляхом реєстрації податкових накладних у відповідний перехідний період - до 15 липня 2022 року.

Як свідчить розрахунок штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до податкового повідомлення рішення від 01.07.2024 №709 виявлені порушення стосувались несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 04.09.2022 до 28.02.2023 року, тобто після скасування з 27.05.2022 року дії мораторіїв та закінчення перехідного періоду, який сплив 15.07.2022, а тому суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 01.07.2024 №709, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасуванню задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частин 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на всі встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, суд не вважає за необхідне надавати детальну відповідь на доводи позивача та відповідача щодо використання ІП «Гарпун», оскільки вказані доводи не впливають на суть прийнятого судом рішення.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приймаючи до уваги, що позивачем було оскаржено податкові повідомлення-рішення на загальну суму 30 802 057,9 грн., а судом було визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення на загальну суму 10 094 828,0 грн., з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 7938,20 грн.

Керуючись статтями 2-9, 90, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 16.09.2024 року №709 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 4 370 899 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 01.07.2024 року №709 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 3 627 928 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 907 233 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 01.07.2024 №709 повністю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головне управління Державної податкової служби в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову в сумі 7938,20 грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА-ПЛЮС», місцезнаходження: 65062, м. Одеса, Приморський р-н, вул. Базарна, буд. 56/4 (офіс) 74; ідентифікаційний код в .

Відповідач Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ідентифікаційний код в .

Суддя Роман КАРАВАН