Справа № 360/225/25
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/225/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФУ В Одеській області), з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.01.2025 року № 43 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати виникнення права на пенсію, тобто з 02.01.2025, зарахувавши при цьому до загального страхового та до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком 1 періоди її роботи роздавальником вибухових матеріалів з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» з 01.10.2021 по 31.03.2022.

В обґрунтування позову зазначено наступне.

20.01.2025 позивачка звернулася через веб портал ПФУ з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку так як на момент звернення набула необхідний пільговий стаж за Списком 1 , передбачений ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У порядку екстериторіальності її заява була розглянута відповідачем. До заяви додала трудову книжку, в якій маються всі відомості про трудову діяльність.

За результатами розгляду заяви про призначення пенсії відповідач прийняв рішення від 28.01.2025 № 43, яким відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу за Списком 1.

Фактичною підставою для відмови у призначенні пенсії стало незарахування до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею періоду з 01.10.2021 по 31.03.2022, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1992, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Представник позивача звертає увагу суду, що добровільно врахований відповідачем пільговий підземний стаж склав 05 років 8 місяців 22 дні, а тому у випадку зарахування спірного періоду (6 місяців 1 день) пільговий підземний стаж склав би 6 років 2 місяці 23 дня. Відтак, позивачка має право на зниження на 8 років пенсійного віку (1 рік 4 місяці за кожен повний рік пільгового стажу), а тому відповідач був зобов`язаний призначити пенсію.

При цьому трудовою книжкою позивачки підтверджено, що вона працювала у період з 01.10.2021 по 31.03.2022 роздавальником вибухових матеріалів з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля». За цей період підприємство не сплатило страхових внесків.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

10.03.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю, з огляду на таке.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.01.2025 звернулася до органів Пенсійного фонду України через веб-портал із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі по тексту Закон №1058-IV).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить 28 років 05 днів, з урахуванням кратності- 33 роки 05 днів.

Пільговий стаж заявниці по списку №1 становить 5 років 08 місяців 22 днів.

За доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.2021 по 31.03.2022, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1992, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

28.01.2025 Головним управлінням на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058-IV. Підставою для винесення вищевказаного рішення була відсутність необхідного пільгового стажу для призначення даного виду пенсії.

До заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок підтвердження наявного стажу роботи).

За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління

Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку впроваджена з 01.07.2000, тобто увесь спірний період роботи Позивача має бути підтверджений саме за даними персоніфікованого обліку.

На цій підставі Головне управління визнає помилковими доводи позивача про достатність трудової книжки для підтвердження її страхового стажу, адже трудова книжка є основним документом про стаж лише щодо періодів роботи до 01.07.2000.

На думку відповідача, Головним управлінням вірно застосовано норми закону при розгляді заяви про призначення пенсії та звернення позивача.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 24.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкриття провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

20.01.2025 позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України через веб-портал із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Заява від 20.01.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатами розгляду заяви позивача від 20.01.2025 ГУ ПФУ в Одеській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.01.2025 № 43 (далі рішення від 27.01.2025 № 43).

Зі змісту рішення від 27.01.2025 № 43 вбачається, що пенсійний вік визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі -Закон) становить 50 років. Вік заявниці 52 років. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону становить 20 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 визначеним пунктом 1 частини другої статті 114 Закону становить 7 років 06 місяців. Страховий стаж заявниці становить 28 років 05 днів з урахуванням кратності- 33 роки 05 днів. Пільговий стаж заявниці по списку №1 становить 5 років 08 місяців 22 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.10.2021 по 31.03.2022, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1992, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5. Пільговий стаж враховано згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5. Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 43 від 27.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1частини 2 статті 114 за відсутності необхідно пільгового стажу -7 років 06 місяців.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 23.07.1992, ОСОБА_1 встановлено наступне:

- 08.01.2016 позивача було прийнято до відокремленого підрозділу «Шахта «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля» учнем роздавальника вибухових матеріалів 1-го розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 7-к від 06.01.2016, запис № 19;

- 01.02.2016 переведена роздавальником вибухових матеріалів 2-го розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 66-к від 01.02.2016, запис № 20;

- на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію роздавальник вибухових матеріалів вважати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком № 1, наказ № 74 від 16.04.2015, запис № 21;

- 13.04.2020 на підставі атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, наказ № 547 від 13.04.2020, запис № 22.

Інші періоди за даними трудової книжки судом не досліджувались, оскільки вони не є спірними.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до часини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, передбаченої Списком №1 (у даному випадку), та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах і досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу Законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 10.12.2020 у справі №372/403/17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з абз.1,3 п. 2.14 Інструкції №58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Відповідно до абз. 4, 5 п. 2.14 Інструкції №58 якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Аналогічні за змістом положення містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі - Інструкція №162).

Відповідно до записів трудової книжки трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 23.07.1992 підтверджено періоди роботи позивача з 01.10.2021 по 31.03.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля».

Вказані записи та відмітки у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців.

Записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судом встановлено, що спірне рішення від 28.01.2025 № 43 не містить посилань відносно того, в чому полягає неповнота або невідповідність записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 23.07.1992 вимогам Інструкції № 58.

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахувати спірний період роботи позивача до її страхового стажу через відсутність інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5, суд зазначає таке.

Дослідженням індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, судом встановлено, що страхувальником (код 26402983) не сплачено страхові внески за період з 01.10.2021 по 31.03.2022.

З положень статті 20 Закону № 1058-ІV слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, а невиконання цього обов`язку страхувальником позбавляє працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, суд вважає це неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

У свою чергу, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не може бути підставою для позбавлення працівника права на призначення чи перерахунок пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а , від 04 серпня 2018 року в справі № 482/434/17, від 01 листопада 2018 року в справі № 199/1852/15, від 17 липня 2019 в справі № 144/669/17.

Застосовуючи вказаний правовий висновок Верховного Суду до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спірний період роботи позивача з 01.10.2021 по 31.03.2022 безпідставно не зарахований відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, періоди роботи ОСОБА_1 з 01.10.2021 по 31.03.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля» підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналіз застосованих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області підзаконних нормативно-правових актів при прийнятті рішення від 27.01.2025 № 43 свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, відтак вони безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спірне рішення є таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, враховуючи, що протиправні дії відповідача полягали саме у прийнятті протиправного рішення, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним),а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.01.2025 № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.01.2025, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем під землею за списком № 1 періоди її роботи з 01.10.2021 по 31.03.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача ГУ ПФУ в Одеській області не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі, , а також вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із обранням належного способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 968, 96 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: місто Одеса, вул. Канатна, 83, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.01.2025 № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.01.2025, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем під землею за списком № 1 періоди її роботи з 01.10.2021 по 31.03.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова