Справа № 730/1016/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 730/1016/24 Суддя першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів - Оксененка О.М., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Рожок В.В.,

за участі - ОСОБА_1. ,- представника позивача, Савченко В.М. - представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 , на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ поліції №3 (м. Борзна) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 (далі - позивач; ОСОБА_2 ), через свого представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - представвник позивача; ФОП ОСОБА_1. ), звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач; Борзнянський ВДВС), третя особа - Відділ поліції №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області (далі - третя особа; Відділ поліції №3), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Борзнянського ВДВС щодо неповернення виконавчого документа - постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року про накладання стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн та скасувати постанову головного державного виконавця Борзнянського ВДВС Савченко В.М. про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2024 року НОМЕР_1.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

16 січня 2025 року представник позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - представник позивача; ФОП ОСОБА_1. ) звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі №730/1016/24, в якій просив стягнути з Борзнянського ВДВС на користь позивача ОСОБА_2 30000,00 грн судових витрат.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №730/1016/24 відмовлено в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Не погоджуючись із ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року, ОСОБА_1., який представляє інтереси ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Борзнянського ВДВС на користь ОСОБА_2 30000,00 грн судових витрат у справі №730/1016/24. Свою позицію представник позивача обґрунтовує тим, що оскільки він, не будучи адвокатом, виконав весь спектр послуг з надання професійної правничої допомоги (консультації, складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях тощо), який в подальшому привів позивача ОСОБА_2 до бажаного результату в суді першої інстанції, то в апеляційного суду є всі підстави для визнання послуг, наданих ФОП ОСОБА_1. , професійною правничою допомогою, а витрати на ці послуги такими, що підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача представник Борзнянського ВДВС просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що у зв`язку з ненаданням представником позивача необхідних документів на представництво ОСОБА_2., неможливо визначити суму відшкодування послуг представника, встановлення їх дійсності та необхідності, а також розумності їх розміру.

15 квітня 2025 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1. подав до Шостого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення, в яких просить задовольнити апеляційну скаргу повністю, вважаючи, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, мають трактуються на його користь. ОСОБА_1. впевнений, що у даному випадку наявні всі підстави для стягнення з відповідача компенсації судових витрат на правничу допомогу.

За приписами частини першої статті 309 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 16 квітня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу представника позивача необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частинами першою та третьою статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 143 КАС України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У свою чергу, відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що Чернігівським окружним адміністративним судом 17 січня 2025 року правильно встановлено, що для стягнення витрат на правничу допомогу необхідне документальне підтвердження таких витрат, однак суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість стягнення таких витрат у разі надання правничої допомоги кимось крім адвоката, зокрема, фахівцем у галузі права.

Так, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першої - четвертою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга).

Для цілей розподілу судових витрат (частина третя):

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (пункт 4).

Отже, вищезазначеними нормами КАС України передбачено, зокрема, що компенсації підлягають витрати на правничу допомогу лише адвоката.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 дійшла висновку, що "поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2025 року у справі №906/906/21.

Разом з тим, з наданих ОСОБА_2. договору від 27 червня 2024 року №5/2024 та додаткової угоди від 01 серпня 2024 року №2 вбачається, що юридично-консультативна допомога та послуги щодо представництва надавалися позивачу ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою (зокрема, ФОП ОСОБА_1. ), не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані.

Разом з тим, Шостий апеляційний адміністративний суд звертає увагу, що Чернігівським окружним адміністративним судом 17 січня 2025 року помилково прийнято ухвалу замість додаткового рішення, оскільки відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України, суд може постановити ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення лише у випадку, якщо під час розгляду заяви судом встановлено, що підставою подання такої заяви не є вирішення питань, передбачених частиною першою статті 252 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав відмови у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1. , однак обґрунтував його з неправильним застосуванням норм процесуального права, адже помилково вирішував питання щодо наявності документального підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, не врахувавши, що така допомога надана не адвокатом. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

До того ж, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року взагалі скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року по справі №730/1016/24 та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 за його позовом до Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ поліції №3 (м. Борзна) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника позивача - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - змінити у мотивувальній частині.

Керуючись статтями 242-244, 250, 252, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі №730/1016/24 - змінити у мотивувальній частині.

В іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак

Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року.