Справа № 216/2109/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
17 квітня 2025 р.Справа №216/2109/25
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 216/2109/25,
установив:
Як встановлено з ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року у справі № 216/2109/25, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 27 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовними вимогами про:
- зобов`язати відповідача закрити справу у відношенні позивача про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі її наявності;
- заборонити відповідачу відкривати справу про адміністративне правопорушення передбаченого частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вчиняти будь-які інші дії у відношенні позивача, за фактом неявки до ТЦК та СП 13.03.2025 року по повістці N2735776;
- зобов`язати відповідача видалити відомості про розшук позивача з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних Оберіг.
- зобов`язати відповідача відмінити будь-які зміни, що вносились до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних у період з 11.03.2025 року до 24.03.2025 року, що відображено в обліковій картці, та про що було зроблено відповідну відмітку «Порушення правил військового обліку» у військово-обліковому документі (військовому квитку) Позивача, сформованому у електронній системі та стягнути судові витрати.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року постановлено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання відповідача закрити справу, заборонити відповідача відкривати справу за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, видалити відомості про розшук та відмінити будь-які зміни, що вносились до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
За даними АС «Діловодство суду» матеріали позовної заяви у справі № 216/2109/25 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду не надійшли станом на цей час.
15 квітня 2025 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить:
- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі його відділам та комісіям, вчиняти дії щодо розшуку, затримання, переміщення, доставлення, призову, мобілізаційних заходів щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;
17 квітня 2025 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов ще один екземпляр вказаної заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, надісланий засобами поштового зв`язку.
Вказана заява обґрунтована тим, що 11 24?березня?2025?р. відповідач вніс до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних відмітку «Порушення правил військового обліку» й відкрили щодо нього справу за ч.?2? ст.?210 1?КУпАП. Позивач стверджує, що напередодні особисто оновив свої дані (25 26?лютого?2025?р.), має чинний військово обліковий документ зі статусом «непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час» і не порушував обов`язків обліку. 27?лютого ТЦК автоматично надіслав повістку №?2735776 для уточнення даних, яку позивач отримав 9?березня. На час виклику він уже був у службовому відрядженні (12 28?березня), про що письмово повідомив ТЦК. Попри це, 24?березня до реєстру «Оберіг» внесено інформацію про його розшук. Позивач вважає ці дії протиправними, оскільки повторне «уточнення даних» законодавством не передбачене, а зміни в реєстрі та відкриття адміністративної справи порушують його права. Він посилається на лист Нацполіції, яка підтвердила наявність звернення ТЦК щодо його розшуку. З метою запобігти подальшим порушенням позивач просить суд застосувати забезпечення позову
Надаючи оцінку аргументам заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За приписами частин першої, другої та четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.
Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Також, Верховний Суд вказав, що розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода в такому виконанні, а також в очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Законом не передбачено виклик військовозобов?язаного для повторного «уточнення даних» наступного дня після проведення належним чином всіх процедур уточнення даних Позивача.
З урахуванням змін чинного законодавства відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», згідно п.2. 2 розділу |І «Прикінцеві та перехідні положення», у позивача є строк проходження ВЛК до 05.06.2025 року.
11.03.2025 року Позивачем направлено відповідь N1/11-03-2025, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, яке отримано посадовою особою Відповідача 13.03.2025 року.
Зокрема у відповіді зазначена така інформація:
2. Станом на 11.03.2025 дані, що вказані у наданому Військово-обліковому документі не змінювалися та є дійсними.
3. У період з 12.03.2025 по 28.03.2025 Позивач буде знаходитись у робочому відрядженні, що унеможливлює явку за адресою АДРЕСА_1 , 13.03.2025 9:00, або у строк що не перевищує 7 календарних днів до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказ N4 від 03.03.2025 року по особовому складу ТОВ «Еко-Інжиніринг Україна» про відрядження Позивача до м. Київ складено та підписано Директором підпиємства-работодавця Позивача.
24.03.2025 року в ході перевірки персональних даний та Військово-облікового документу на Блокпосту м. Київ, працівники поліції та ТЦК повідомили Позивачу, що він перебуває у розшуку, відомості про це ніби то внесені до Єдиного державного реєстру військовозобов?язаних Оберіг, та повинні доставили його ніби то в рамках адміністративного затримання до приміщення Відповідача для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Невідкладно 24.03.2025 року Позивачем сформований повторно Військово-обліковий документ у електронній системі Міністерства Оборони України «Резерв+», станом на 24.03.2025 року. В Оновленому документі з?явилась додаткова відмітка «Порушення правил військового обліку», розташована над фамілією Позивача, біля відмітки «На обліку».
24.03.2025 року Позивач був вимушений достроково перервати службове відрядження, та повертатися до Кривого Рогу з метою отримання професійної правової допомоги адвоката та підготовки адміністративного позову до ТЦК та СП для вирішення питання по суті та зняття з розшуку.
Також, позивач посилається на те, що враховуючи, що станом на 26.02.2025 року (дата оновлення даних) та 11.03.2025 року (дата формування Військово-облікового документу) Позивач перебував на військовому обліку в СМВК (ТЦК та СП), відповідачем було неправомірно внесено зміни до Єдиного державного реєстру військовозобов?язаних у період з 11.03.2025 року до 24.03.2025 року, що відображено в обліковій картці, та про що було зроблено відповідну відмітку «Порушення правил військового обліку» у військово-обліковому документі (військовому квитку) Позивача, сформованого у електронній системі Міністерства Оборони України «Резерв+» станом на 24.03.2025 року.
З цього приводу суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову заявник не надав доказів на підтвердження існування вказаних обставин.
Крім того, заявник вказує, що станом на 14.04.2025 отримано відповідь Головного управління національної поліції в Дніпропетровської області Відділ превенції Криворізького районного управління поліції, щодо наявності відомостей про розшук ОСОБА_1 у будь-якій інформаційній системі Національної поліції України:
«... інформуємо, що відповідно до частини третьої статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу другого пункту 56 та абзацу 15 пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року N1487, органи Національної поліції України за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих органів осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Таким чином, за твердженням заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам мене як позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
З цього приводу суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову заявник надав лист Головного управління національної поліції в Дніпропетровської області від 14.04.2025 р., в якому, крім зазначених заявником обставин щодо наявності звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначено також, що одночасно з цим заявника проінформовано, що за даними системи ІПНП у державному розшуку станом на 28.03.2025 р. він не перебуває.
Відтак, оцінюючи доводи заявника, перевіряючи їх наданими доказами, суд зазначає, що надані заявником докази не підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Однак з цього приводу, крім відсутності відповідних доказів, належить також зауважити, що на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак очевидної протиправності оскаржуваних дій/рішення суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.
Тому, сам факт вчинення суб`єктом владних повноважень (відповідачем) дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Суд також бере до уваги, що заявлені заходи забезпечення позову в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 відмінити будь-які зміни до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних що внесені у період з 11.03.2025 року до 24.03.2025 року у військово-обліковий документ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер у реєстрі Оберіг НОМЕР_2 фактично збігаються з вимогами позову.
Разом з тим, у постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 990/99/22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Ураховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України
ухвалив:
У заяві представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко