Справа № 620/10808/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів - Безименної Н.В., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Рожок В.В.,

за участі - Биховцової О.А.,- представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 липня 2024 року керівник Корюківської окружної прокуратури (далі - позивач; керівник прокуратури) звернувся в Чернігівській окружний адміністративний суд з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області (далі - відповідач; Сновська міська рада) про:

- визнання протиправною бездіяльності Сновської міської ради щодо не вжиття заходів, із залученням спеціалістів у лісовій галузі, спрямованих на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1873 площею 39,8658 га;

- зобов`язання Сновської міської ради вжити заходи, із залученням спеціалістів у лісовій галузі, спрямовані на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1873 площею 39,8658 га та визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позов керівника Корюківської окружної прокуратури задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає, що прийняття рішення про статус земель відноситься до дискреційних повноважень місцевої ради і належним позивачем у цій справі могло бути Північне міжрайонне управління лісового та мисливського господарства, а не керівник Корюківської окружної прокуратури. Керівник Сновської міської ради звернув увагу суду, що реалізація в судовому порядку необґрунтованої зміни статусу земельної ділянки суперечить принципу автономії волі власника та порушує законні права відповідача, який є розпорядником земель комунальної власності. Відповідач відмітив, що станом на сьогодні міська рада не в змозі виконати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №620/15192/24 через існуючу реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які мають бути залучені для виконання робіт з обстеження земельної ділянки та закріплення меж заказника на місцевості. Представник Сновської міської ради зазначає, що оскільки належним позивачем у цій справі мало б бути Північне міжрайонне управління лісового та мисливського господарства, то сплив шестимісячний строк для звернення до суду, який мав би обчислюватися з дня отримання управлінням відповіді Сновської міської ради від 30 жовтня 2023 року №07-04/2303.

13 січня 2025 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив керівника Корюківської окружної прокуратури на апеляційну скаргу керівника Сновської міської ради, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року - без змін. Свою позицію керівник прокуратури обґрунтовує тим, що подання ним позову до Сновської міської ради в цій справі вчинено на законних підставах і не призвело до втручання в дискреційні повноваження міської ради, оскільки такі його дії є способом захисту інтересів держави, які спрямовані на недопущення наявного в даному випадку свавілля в діяльності органів місцевого самоврядування. Керівник Корюківської окружної прокуратури звертає увагу, що рішення Чернігівського оружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №620/15192/21 понад три роки не виконується відповідачем. Прокурор стверджує, що ним не пропущено тримісячний строк, передбачений статтею 122 КАС України, оскільки про бездіяльність органу місцевого самоврядування він дізнався 24 червня 2024 року, а позов в суд першої інстанції підготував 26 липня 2024 року.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 16 квітня 2025 року.

Представник позивача у судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру покладено обов`язок, починаючи з 01 лютого 2018 року, забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

На виконання вказаного розпорядження наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) від 15 березня 2018 року №45 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» визначено проведення у 2018 році інвентаризації на території об`єднаних територіальних громад, несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі, крім земель, які знаходяться в постійному користуванні державних підприємств, установ та організацій.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21 грудня 2018 року за №25-10019/14-18-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та відповідно до акту приймання-передачі від 21 грудня 2018 року, у комунальну власність Сновської територіальної громади Корюківського (колишнього Сновського) району Чернігівської області передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 16014,5281 га, розташовані за межами населених пунктів на території Сновської міської об`єднаної територіальної громади, у тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1873, площею 39,8658 га (Новоборовицька сільська рада), за актом приймання-передачі порядковий номер 269.

11 березня 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:1873 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258).

В подальшому, до відповідача надійшло клопотання Північного регіонального управління лісового та мисливського господарства від 05 жовтня 2023 року щодо віднесення земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:1873 до самозаліснених земель.

Листом від 30 жовтня 2023 року №07-04/2303 Сновська міська рада відмовила Північному регіональному управлінню лісового та мисливського господарства у віднесенні вказаної земельної ділянки до самозаліснених земель, у зв`язку з тим, що частина цієї земельної ділянки знаходиться на території гідрологічного заказника місцевого значення «Снов», межі якого не винесені в натурі.

Згідно листа Сновської міської ради від 24 червня 2024 року №307-06/1393 вказана земельна ділянка міською радою не обстежувалася.

Відповідно до даних Публічної кадастрової карти, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1873 зайнята лісовими насадженнями.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: земельна ділянка площею 39,8658 га сформована як об`єкт цивільних прав із кадастровим номером :03:000:1873, код цільового призначення 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На даний час питання визначення цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1873 площею 39,8658 га до самозалісених із урахуванням її фактичного стану не вирішено Сновською міською радою.

Вважаючи таку бездіяльність Сновської міською ради протиправною, керівник Корюківської міської прокуратури 30 липня 2024 року звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність Сновської міської ради щодо не вжиття заходів із залученням спеціалістів у лісовій галузі, спрямованих на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1873, площею 39,8658 га, для визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь, призводить до порушення інтересів держави та створює передумови незаконного використання спірної земельної ділянки, можливого її поділу та передачу у приватну власність у порядку безоплатної приватизації.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до норм Закону №1697-VII прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі №1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, повноваження органів влади, зокрема здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними. Суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17 дійшов висновку, що за змістом частини третьої статті 23 Закону №1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Отже, у випадку коли орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює захист інтересів держави, наявні підстави для представництва прокурором таких інтересів у спірних правовідносинах.

Частинами другою та третьою статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно частини дванадцятої статті 1 ЛК України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до Закону України від 20 червня 2022 року №2321-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» до ЗК України внесено зміни, а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 «Самозалісені землі», якою визначений порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених.

Відповідно до вимог статті 57-1 ЗК України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського, призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається до бездіяльності.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який, відповідно до статті 22 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим, введено новий вид у підгрупах угідь Класифікації видів земельних угідь (КВЗУ): « 005.05. Самозаліснені землі», які включають самозаліснені території будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкриті частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення яких відбулося природним шляхом.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Отже, у даному випадку органом уповноваженим державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з врахуванням статей 57-1, 122 ЗК України та частини четвертої статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», є Сновська міська рада.

Слід зазначити, що вирішення питання щодо зміни виду угідь земель на самозалісені ділянки відноситься до виключної компетенції органу, уповноваженого на розпорядження такою земельною ділянкою.

З 27 травня 2021 року переважна більшість земель за межами населених пунктів знаходиться у комунальній власності, питання щодо зміни виду угідь всіх земельних ділянок (сформованих як об`єкт цивільних прав чи не сформованих) комунальної власності відноситься відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сесії органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 57-1, статті 122 ЗК України та приписів Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві ради як розпорядники земель комунальної власності можуть самостійно вирішувати питання щодо зміни виду угідь земель, у тому числі на самозалісені землі. Будь-які обмеження чи застереження щодо самостійного вирішення вказаного питання органами місцевого самоврядування у чинному законодавстві відсутні.

Викладене свідчить про те, що Сновська міська рада, маючи реальну можливість вжити передбачені законодавством заходи для вирішення питання про віднесення зазначеної земельної ділянки до самозалісених земель, орган місцевого самоврядування не вчинив таких дій, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Доводи апеляційної скарги про те, що у керівника прокуратури відсутні повноваження для звернення до суду з цим позовом є безпідставними, оскільки незважаючи на те, що рішення про статус земель відноситься до дискреційних повноважень місцевої ради, саме у зв`язку з нездійсненням органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави (бездіяльністю), керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся в суд з позовом до Сновської міської ради для захисту таких інтересів. Тобто, керівник Корюківсьої окружної прокуратури діяв у межах своїх повноважень та покладених на нього службових обов`язків.

Колегія апеляційного суду вважає безпідставним твердження апелянта про те, що реалізація в судовому порядку зміни статусу земельної ділянки суперечить принципу автономії волі власника та порушує законні права відповідача, який є розпорядником земель комунальної власності, оскільки невжиття самою Сновською міською радою таких дій створює передумови для незаконного використання земельної ділянки, зокрема, її поділу та передачу у приватну власність або незаконного видалення лісових насаджень.

Доводи апелянта про відсутність можливості виконати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №620/15192/24 у зв`язку з тим, що земельна ділянка включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309; далі - Перелік №309) є безпідставними, оскільки відповідно до статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За таких обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає безпідставним твердження представника Сновської міської ради про сплив шестимісячного строку для звернення до суду, оскільки керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом у межах своїх повноважень та у передбачений статтею 122 КАС України тримісячний строк.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що невиконання Сновською міською радою рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №620/15192/21 додатково свідчить про правомірність вимог прокурора та ухилення органом місцевого самоврядування від виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене вище, Сновською міською радою протиправно не вживалися заходи, спрямовані на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1873, площею 39,8658 га, для визначення її фактичного цільового призначення, виду угідь.

З огляду на встановлені вище обставини справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що для захисту інтересів держави та з метою запобігання незаконному використанню земельної ділянки Сновській міській раді необхідно вжити зазначені у попередньому абзаці заходи.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №620/10808/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак

Повне судове рішення виготовлено 16 квітня 2025 року.