Справа № 420/31033/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчини певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (далі - відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі -третя особа-1), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 ЗСУ № НОМЕР_2 від 16.09.2024 р. про відмову в призначенні виплат грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів виплат, які належать військовослужбовцю ОСОБА_3 , який зник безвісти під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини його неповнолітнім дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ЗСУ повторно розглянути та задовольнити заяву законного представника неповнолітніх дітей зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про призначення виплат грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів виплат, які належать військовослужбовцю.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ЗСУ включити в наказ про виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів виплат, які належать військовослужбовцю ОСОБА_3 , двох його неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі та мають двох спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 18.12.2020 р. Котовським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ № 505/2349/20 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, який з 18.04.2022 р. перебуває на виконанні у Подільському ВДВС. 19.08.2024 р. ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби, завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, зник безвісти поблизу населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області, у зв`язку з чим позивач 10.09.2024 р. звернулась до третьої особи із заявою та необхідними документами про призначення виплат грошового забезпечення ОСОБА_3 двом його неповнолітнім донькам. За результатами розгляду цієї заяви відповідач у рішенні від 16.09.2024 р. № 10197 відмовив у її задоволенні, оскільки така виплата грошового забезпечення здійснюється дружині військовослужбовця ОСОБА_2 . Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його результатом помилкового трактування норм чинного законодавства та таким, що грубо порушує права спільних неповнолітніх дітей та зниклого безвісти військовослужбовця, а тому звернулась до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою від 07.10.2024 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

У встановлений строк позивач усунула недоліки позовної заяви і ухвалою від 16.10.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

30.10.2024 р. від третьої особи-1 надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що згідно діючого порядку оформлення документів для виплати грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які захоплені у полон або заручниками, а також інтерновані у нейтральні держави або зникли безвісти або загинули (померли), членам їх сімей ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято заяву із підтвердними документами від громадянки ОСОБА_1 . В подальшому в дану заяву із підтвердними документами подано ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 .

19.11.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що у роз`ясненні Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.10.2024 р. № 423/6609 вказано, що п.6 ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2016 р. №884 та розділом ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, визначено чіткий перелік членів сімей зазначених військовослужбовців, яким здійснюється виплата грошового забезпечення. З метою правильного застосування норм вказаних керівних документів Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони визначив порядок черговості виплати грошового забезпечення сім`ям зазначених військовослужбовців, а саме: перша черга - дружині (чоловіку); друга черга - повнолітнім дітям, які проживають разом із дружиною (чоловіком), або законним представником (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства незалежно від їх віку), а також особам які перебувають на утриманні військовослужбовців; третя черга - батькам військовослужбовців. Також, у даному роз`ясненні вказано, що кожна наступна черга набуває права на виплату лише за відсутності осіб, зазначених у попередніх. Відтак, військова частина НОМЕР_1 вважає, що рішення щодо відмови у здійсненні виплати належного безвісті зниклому старшому сержанту ОСОБА_3 грошового забезпечення громадянці ОСОБА_1 , а отже з боку військової частини НОМЕР_1 не вчинено протиправних дій, та не було неправильного трактування норм чинного законодавства. Крім того, відповідач вказав на надмірність витрат на правничу допомогу та відсутність документального підтвердження останніх та наголосив на дискреційності повноважень щодо виплати грошового забезпечення.

25.11.2024 р. представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Вказано те, що в п.7 Порядку № 884 зазначається "дружині або законним представникам неповнолітніх дітей", як розподіляти виплати, коли дружина і законний представник неповнолітніх дітей наявні одночасно законодавець не зазначив, як не зазначив і застосування черговості в такому випадку. Тому, вважає, що дружина і неповнолітні діти перебувають в одній черзі на отримання виплат та мають першочергове право, а тому грошове забезпечення має ділитися між ними рівними часткам. Також зазначено, що Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України не є органом, наділеним повноваженнями на прийняття нормативно-правових актів, а отже роз`яснення Департаменту є лише окремою думкою трактування нормативно-правового акту, що не має підстав для наділення її (цієї думки) юридичною силою нормативно-правового акту.

25.11.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Подільський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки ним відкрито виконавче провадження № 68879297 від 28.04.2022 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на двох неповнолітніх дітей. Також просить витребувати у Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) довідку про розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ВП № 68879297 на дату формування довідки.

03.12.2024 р. відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що аналіз норм ч.6 ст.9 Закону № 2011 та п.7 Порядку № 884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця. В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства незалежно від їх віку); особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців. Крім того, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них. Зазначено, що законодавством чітко встановлено коло осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення у разі настання події, що регламентовані в розділі ХХХ наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.3018 р. та п.7 постановою КМУ № 884 від 30.11.2016 р. "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", тому будь-яке інше довільне трактування вказаних приписів є недопустимим. Тому, за наявних обставин військова частина НОМЕР_1 діяла у спосіб, що передбачений законами України та Порядком № 884.

Ухвалою від 24.02.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 24.02.2025 р. задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа-2).

Ухвалою від 24.02.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, та витребування доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 в період з 23.02.2007 р. по 18.12.2020 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується рішенням Котовського районного суду Одеської області від 17.11.2020 р. у справі № 505/2350/20.

18.12.2020 р. Котовським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ № 505/2349/20 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 ч. усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.08.2020 р. та до 22.05.2025 р., а з 22.05.2025 р. у розмірі 1/3 ч. з видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, та до 21.01.2029 р.

17.04.2022 р. наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з питань мобілізації та мобілізаційної підготовки) "Про призов на військову службу по мобілізації" № 51-мд сержанта ОСОБА_3 призвано на військову службу по мобілізації.

28.04.2022 р. на виконання судового наказу № 505/2349/20 від 18.12.2020 р. державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 68879297.

02.05.2023 р. між третьою особою-2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Доброславським відділом реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

12.07.2024 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 205 старшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , який прибув із військової частини НОМЕР_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 24.06.2024 р. № 179-РС стрільцем помічником гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти, призначено стрільцем-помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної військової роти, ВОС-100915А, військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_6 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " Сухопутних військ Збройних Сил України, з 12.07.2024 р. зараховано до списків особового складу, з 13.07.2024 р. зараховано на котлове забезпечення і наказано вважати таким, що з 12.07.2024 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць, шпк "солдат".

20.08.2024 р. третій особі-2 від третьої особи-1 надійшло сповіщення № 874 про зникнення безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військослужбовця 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної військової роти військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період 18.04.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання обов`язків військової служби, завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, 19.08.2024 р. поблизу населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області.

22.08.2024 р. Подільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення безвісти 18.08.2024 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військослужбовця 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної військової роти військової частини НОМЕР_1 та відкрито кримінальне провадження № 0000660 за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.

29.08.2024 р. третя особа-2 звернулась до третьої особи-1 із заявою про виплату їй грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 (зі змінами), а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, компенсацію за невикористані дні основної (додаткової) відпустки, належні її чоловікові ОСОБА_3 , який зник безвісти 19.08.2024 р.

10.09.2024 р. позивач звернулась до третьої особи-1 із заявою про виплату їй, як законному представнику дітей ОСОБА_3 грошове забезпечення, включаючи додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 (зі змінами), а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, компенсацію за невикористані дні основної (додаткової) відпустки, належні чоловікові ОСОБА_3 , який зник безвісти 19.08.2024 р.

Листом від 10.09.2024 р № 1309/4344 третя особа-1 направила заяву позивача відповідачу.

Листом від 14.09.2024 р. № 5/51/2578 відповідач повідомив третю особу-1 щодо розгляду листа третьої особи-1, в якому зазначив, що у відповідності до вимог п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідам дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Проте, на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла через ІНФОРМАЦІЯ_7 заява законної дружини безвісті зниклого старшого сержанта ОСОБА_3 , відносно отримання виплати грошового забезпечення у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, яка вже включена до наказу командира військової частини НОМЕР_1 на отримання подальших виплат, про що військова частина НОМЕР_1 змушена відмовити громадянці ОСОБА_1 у здійсненні виплат грошового забезпечення

Листом від 17.09.2024 р. № 15988 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомлено позивача про розгляд заяви відповідачем та про відмову у здійсненні виплат грошового забезпечення.

Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 р. № 477, від 05.10.2024 р. № 548, та від 01.11.2024 р. № 322 прийнято рішення про включення дружини - ОСОБА_2 зниклого безвісті старшого сержанта ОСОБА_3 в наказ на отримання виплат грошового забезпечення в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення у відповідності до вимог Постанови КМУ №884.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Статтею 2 Закону № 2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулюється Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" № 2505-VIII у редакції від 27.04.2022, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2505-VIII).

Для цілей згаданого Закону № 2505-VIII визначено, що особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 2505-VIII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин (збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України) з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , військослужбовець 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної військової роти військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період 18.04.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання обов`язків військової служби, завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, 19.08.2024 р. зник безвісти поблизу населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області.

Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені ч.2 ст.9 Закону № 2505-VIII та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, зокрема, безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 (далі - Порядок № 884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п.2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з п.4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог п.п.5, 6 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в п.7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у п.4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Згідно п.7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п.7 Порядку № 884).

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

При цьому, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення має дружина (чоловік) військовослужбовця. В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців. У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця. При цьому, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

У ході судового розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітніх дітей позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 02.05.2023 р. уклав шлюб з ОСОБА_2 . Таким чином, на момент відмови відповідачем у задоволенні заяви позивача, третя особа-2 мала першочергове право на отримання грошового забезпечення. Натомість, згідно приписів п.7 Порядку №884, позивач мала б це право як законний представник неповнолітніх дітей військовослужбовця лише у разі розірвання шлюбу між третьою особою-2 та ОСОБА_3 або визнання його неукладеним, а також у разі наявності у відповідача письмової відмови третьої особи-2 від виплат на корить неповнолітніх дітей. Однак, доказів щодо наявності вищеописаних фактів на момент розгляду заяви позивача матеріали адміністративної справи не містять.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо перебування дружини та законного представника неповнолітніх у одній черзі для реалізації право на отримання грошового забезпечення, оскільки з граматичного аналізу приписів п.7 Порядку № 884 вбачається словосполучення "в разі її (його) відсутності", яке і визначає черговість реалізації цього права.

З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні виплат грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів виплат, які належать військовослужбовцю ОСОБА_3 , який зник безвісти під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини його неповнолітнім дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому підстави для визнання рішення відповідача про відмову призначенні таких виплат, оформлене листом від 14.09.2024 р. № 5/51/2578 - відсутні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п. 29).

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_10 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчини певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко