Справа № 489/9872/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/9872/24
Провадження № 2-а/489/33/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Остапчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову № 843 від 06.12.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача понесені судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в розмірі 8 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.12.2024 відносно нього ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 843, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме він начебто будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. В обґрунтування своїх заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності посилається на те, що 04.01.2022 його було виключено з військового обліку,оскільки він був засуджений до позбавлення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме умисного вбивства з обтяжуючими обставинами,в тому числі вчиненого з особливою жорстокістю. Також зауважував на те, що відповідачем при врученні йому повістки не було вказано про те, з якою саме причини його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того вважав, що відповідачем було надано недостатньо часу для того, щоб скористатись правничою допомогою, в період зі складання протоколу про адміністративне правопорушення до винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

10.01.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що позивач помилково вважає, що він не є військовозобов`язаним, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Підтримав клопотання від 02.04.2025 про доручення до матеріалів справи копій вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2004 по справі № 1-29/04, а також ухвалу Верховного Суду України, згідно яких ОСОБА_1 засуджено до позбавлення волі за ч. 4 ст. 185, пп. 2, 4, 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто за вчинення умисного вбивства з обтяжуючими обставини, в тому числі вчиненого з особливою жорстокістю. Протокольно вказане клопотання задоволено.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 Остапчук О.С. проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві. Просила долучити до матеріалів справи копію витягу з системи «Оберіг» стосовно позивача. Протокольно вказане клопотання задоволено.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 04.01.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до довідки про звільнення серії МК № 010835 ОСОБА_1 був засуджений до відбування покарання за ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 пп. 2, 4, 6, 9.

У відповідності до повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3007 від 04.12.2024 ОСОБА_1 належить з`явитись до даного ТЦК 04.12.2024 для взяття на військовий облік.

Згідно повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6198 ОСОБА_1 належить з`явитись за визначеною в ній адресою для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У відповідності до протоколу № 835 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 04.12.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 04.12.2024 приблизно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки наявності військово-облікового документа та правильності військового обліку було встановлено, що гр. Часник ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи направленим на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено її права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 год. 06.12.2024 за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 . У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «Я відмовився, тому що у мене є обліковий військовий документ без терміну придатності, в котрому вказано, що згідно ст. 37 ч. 6 п. 6 я виключен з військового обліку»».

06.12.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено Постанову № 843, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови 04.12.2024 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки наявності військово-облікового документа та правильності військового обліку було встановлено, що гр. Часник ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи направленим на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Копію постанови було вручено ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом.

Позивач ОСОБА_1 зі вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та просить скасувати.

Положеннями ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України,розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

У відповідності до абз. 3 п. 1 ст. 22 У «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До матеріалів справи позивачем долучено копію вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2004 по справі № 1-29/04, а також ухвалу Верховного Суду України, згідно яких ОСОБА_1 засуджено до позбавлення волі за ч. 4 ст. 185, пп. 2, 4, 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто за вчинення умисного вбивства з обтяжуючими обставини, в тому числі вчиненого з особливою жорстокістю.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 04.01.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Інший військово-обліковий документ у позивача відсутній.

Представник відповідача Остапчук О.С. пояснила суду, що 04.12.2024 позивач був взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 при своїй безпосередній явці до РТЦК як особа, яка прибула після відбування покарання з установ виконання покарань на підставі абз 12 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 04.12.2024 та у зв`язку з цим направлявся на проходження ВЛК. Також пояснила, що новий військово-обліковий документ позивачу, в якому є відмітка про його постановлення на облік військовозобов`язаних, станом на час розгляду справи не видано. Позивач при цьому вважає себе таким, що знятий з військового обліку у 2022 році та йому не відомо про його постановку на військовий облік.

У відповідності до п. 6 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 04.01.2022) виключення з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 на момент складення протоколу та винесення постанови не був військовозобов`язаним у відповідності до положень вказаного законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутній військово-обліковий документ позивача, яким його постановлено на військовий облік як військовозобов`язаного, а тому у нього відсутній обов`язок проходити військово-лікарську комісію для визначення стану придатності до військової служби.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, інші аргументи сторін, визначені ними як підстави позовних вимог та заперечення проти них, не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Позивачем надано до суду копію договору про надання юридичних послуг № КЛ-334 від 06.12.2024, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_3 , розмір понесених ним витрат на оплату послуг ФОП ОСОБА_3 склав 8 500,00 грн. Однак до матеріалів справи не долучено доказів того, що ФОП ОСОБА_3 є адвокатом. Між тим відповідно до положень ст. 134 КАС України передбачено можливість стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме адвоката, а не будь-якого фахівця в галузі права, який не має такого статусу. За таких обставин вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 18, 19, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 843 від 06.12.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.04.2025.

Суддя Г.А. Микульшина