Справа № 320/33286/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м. Київ справа №320/33286/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо переведення пенсії по інвалідності, ОСОБА_1 , як інваліда армії 3-ої групи (внаслідок проходження служби), яка обчислена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з пенсії по інвалідності, як інваліда 3-ої групи, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне забезпечення" з моменту її призначення, а саме 30.11.2021 року;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, як інваліда армії 3-ої групи, яка обчислена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 30.11.2021 року із збереженням проценту нарахування пенсії та раніше проведених виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю рішення відповідача про відмову позивачу у переході з пенсії по інвалідності, яка обчислена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з пенсії по інвалідності, яка обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне забезпечення" з моменту її призначення.

Відповідачем до суду подано відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком як цивільний пенсіонер.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про переведення його з пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Листом від 26.04.2023 року №2600-0202-8/81191 відповідач розглянув заяву позивача та рекомендував особисто звернутись позивачу із заявою до відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян.

Не погоджуючись з такою відмовою у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

При вирішені спору суд виходить із того, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII (тут й наділі у редакції чинній на момент призначення позивачеві пенсії у 2000 році) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 4 Закону №1788-XII, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Відповідно до статті 6 Закону №1788-XII, особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно із статті 7 Закону №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ (тут й наділі у редакції чинній на момент призначення позивачеві пенсії у 2000 році).

Так, статтею 1 Закону № 2262-ХІІ визначено види пенсійного забезпечення, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 5 Закону №2262-ХІІ, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей можуть (за їх бажанням) призначатися пенсії на умовах і за нормами, встановленими Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому поряд із заробітною платою при обчисленні пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що його одержують ці військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ перед звільненням зі служби.

На підставах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення", призначаються також пенсії військовослужбовцям і особам начальницького складу органів внутрішніх справ, позбавленим військових або спеціальних звань, а також звільненим із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, та членам їх сімей.

Статтею 7 Закону №2262-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Отже законодавцем, що діяло на момент призначення позивачеві пенсії за віком уперше, було унормовано, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ та Закону №1058-XII, призначається одна пенсія за її вибором.

Суд звертає увагу позивача, що виокремлення у статті 6 Закону №1788-XII осіб, які отримали інвалідність внаслідок, у тому числі, при виконанні інших обов`язків військової служби чи з виконанням інтернаціонального обов`язку стосувалися військовослужбовців, які стали інвалідами за умов, передбачених Законом №2262-ХІІ та які відповідно набували право на пенсію по інвалідності виключно за умовами Закону №2262-ХІІ.

Відповідно, це й мало наслідком того, що позивачеві першочергово призначено пенсію виключно за умовами Закону №1058-XII.

Суд звертає увагу позивача, що лист Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві від 26.04.2023 №2600-0202-8/81191 не містить відмови та не порушує його права.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи міститься розписка позивача що він звертався особисто до пенсійного органу. Однак розписка датована 11.05.2023 роком та не містить назви органу куди саме звертався позивача.

Тобто, позивач оскаржує відмову позивача від 26.04.2023 та повідомляє суд, що звертався до них особисто 11.05.2023 року. Суд, критично ставиться до даних доказів в матеріалах справи.

А відтак враховуючи, судом не встановлено порушень вимог законодавства з боку органу ПФУ під час розгляду цього звернення.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.