Справа № 600/939/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

21 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/939/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши адміністративну справу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду позові ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 з квітня 2022 року по листопад 2022 року включно надбавки за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу за військовим званням з квітня 2022 року по листопад 2022 року включно;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 з грудня 2022 року по березень 2023 року включно надбавки за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років 35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць з грудня 2022 року по березень 2023 року включно;

- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з квітня 2023 року по жовтень 2023 року включно надбавки за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць з квітня 2023 по жовтень 2023 року включно з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_5 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з листопада 2023 року по травень 2024 року включно надбавки за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць;

- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць з листопада 2023 року по травень 2024 року включно з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з червня 2024 року по листопад 2024 року включно надбавки за вислугу років у розмірі 25 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням на місяць з червня 2024 року по листопад 2024 року включно з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

31.03.2025 р. відповідач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропущенням позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 р. позов залишено без руху та зобов`язано позивача: - надати додаткові обґрунтування та докази поважності причин пропущення трьохмісячного строку звернення до суду з даним позовом, в частині позовних вимог до військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382; - надати докази та обґрунтування щодо підстав зволікання з моменту звільнення з військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382 до січня 2025 р. для встановлення обставин правомірності нарахованого грошового забезпечення у спірні періоди; - надати обґрунтування та докази того, що на момент звільнення з військової служби він не був обізнаний щодо ненарахування та невиплати йому належного грошового забезпечення.

На виконання ухвали суду від 10.04.2025 р. представник позивача надав письмові пояснення в яких вказує на безперервність спірних правовідносин та введення на території України воєнного стану.

Розглянувши дані пояснення представника позивача, заяву відповідача про залишення позову без розгляду, дослідивши норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19.07.2022 року, ч. 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)

Таким чином, з 19.07.2022 р. працівник може звернутися до суду за захистом своїх прав щодо стягнення заборгованості з оплати праці у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач був звільнений з військової служби: у військовій частині НОМЕР_1 у листопаді 2022 р.; у військовій частині НОМЕР_3 у жовтні 2023 р., у військовій частині НОМЕР_5 у травні 2024 р., однак почав вживати дії для захисту порушеного права за періоди проходження служби у вказаний військових частинах лише у січні 2025 р., , що підтверджується отриманими архівними відомостями про отримане грошове забезпечення позивача. Однак, позивачем необґрунтовано причини зволікання з моменту звільнення із зазначених вище військових частин для встановлення обставин правомірності нарахованого грошового забезпечення у спірний період. Крім того, позивач жодним чином не обґрунтував та не надав доказів того, що на момент звільнення з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у військовій частині НОМЕР_3 та у військовій частині НОМЕР_5 , він не був обізнаний щодо ненарахування та невиплати належного грошового забезпечення.

Водночас, суд враховує приписи статті 233 КЗпП України, яка набрала чинності з 19 липня 2022 року, з урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24:00 год 30 червня 2023 року скасовано карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджений на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (термін якого неодноразово продовжувався).

Таким чином, з урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України, відлік трьохмісячного строку звернення до суду з позовними вимогами до військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382 розпочинається з моменту його звільнення з військової служби та прийняття відповідних наказів, який станом на 04.03.2025 р. сплинув. При цьому, суд вважає помилковими доводи представника позивача про безперервність правовідносин, оскільки прийняття та звільнення позивача з військової служби у відповідній військовій частині супроводжується винесенням відповідних наказів, а тому за кожен період проходження військової служби правовідносини вважаються завершеними з моменту виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Так, суд звертає увагу, що позивач завершив проходження військової служби: у військовій частині НОМЕР_1 у листопаді 2022 р.; у військовій частині НОМЕР_3 у жовтні 2023 р., у військовій частині НОМЕР_5 у травні 2024 р., однак почав вживати дії для захисту порушеного права за періоди проходження служби у вказаних військових частинах лише у січні 2025 р., що підтверджується отриманими архівними відомостями про отримане грошове забезпечення позивача.

Позивач не виконав вимог ухвали суду від 10.04.2025 р. та не надав суду доказів і належних обґрунтувань щодо підстав зволікання з моменту звільнення з військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382 до січня 2025 р. для встановлення обставин правомірності нарахованого грошового забезпечення у спірні періоди, не надав належних обґрунтувань та доказів того, що на момент виключення зі списків особового складу у вказаних частинах він не був обізнаний щодо ненарахування та невиплати йому належного грошового забезпечення.

Щодо посилань представника позивача на введення на території України воєнного стану суд зазначає наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та діє і дотепер.

Варто наголосити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на апеляційне оскарження судових рішень, та їх обчислення до КАС України не вносилось.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

У постанові від 28 листопада 2022 року у справі № 140/11951/21 Верховний Суд указав, що під час оцінки поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Тому, суд зауважує, що саме посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, водночас, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, позивач посилався на введення в Україні воєнного стану, здійснення відповідачем заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, розташування військових частин проходження служби на територіях наближених до проведення бойових дій. Проте суд зауважує, що неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Указані ж доводи скаржника є загальними і не містять підтверджень доказами. Більше того, саме посилання на воєнний стан не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

Аналогічні правові висновки застосовано Верховним Судом у постанові від 10.04.2025 р. у справі № 420/30622/23.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч. 15 ст. 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом до військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382, а тому позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Щодо позовних вимог заявлених до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ) суд вважає подану відповідачем заву про залишення без розгляду необґрунтованою та безпідставною, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 30.01.2025 р., після отримання від військова частини НОМЕР_6 відповідного листа та документів про грошове забезпечення позивача.

Таким чином, поданий позов підлягає залишенню без розгляду лише в частині позовних вимог до військових частин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 та № 2382, а в частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_6 суд продовжує розгляд справи.

На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

2. Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_5 ).

3. В решті заяви відповідача відмовити.

4. Продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в межах заявлених позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ).

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Т.М. Брезіна