Справа № 420/35175/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 квітня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року з єдиного внеску на суму 37788 (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області провести коригування даних (показників) інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення сум єдиного соціального внеску як фізичної особи-підприємця.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

26.11.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач вказує, що про існування документу за назвою «Вимога №Ф-142216-50у», про дату його видання « 11.02.2020» та про його видавника «ГУДПС в Одеській області» позивач дійсно дізналась у листопаді 2023 року, отримавши повідомлення від банківської установи і про зняття коштів з банківського рахунку у розмірі 10018,79 грн. з призначенням платежу «Частк. стягнення за ВП№63857665 з виконання виконавчого документу: Вимога №°Ф-142216-50у, видана 11.02.2020 ГУ ДПС в Одеській області, зал. до спл. 19274,65». Однак, у призначенні платежу був зазначений інший документ, а не той, який є предметом судового оскарження у справі №420/35175/24. Так, предметом оскарження у даній справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року, в той час як списання коштів в межах виконавчого провадження №63857665 відбулось за вимогою від 11.02.2020 року. Позивач у листопаді 2023 року вважав, що існує лише певна «вимога №Ф-14221б-50у», датою видачі якої є 11.02.2020 року. До того ж, з інформації про дату та номер виданого документу позивач жодним чином не могла дізнатись, чи документом порушені права позивача, або документ є таким, що виданий правомірно. У період з грудня 2023 року по липень 2024 року, позивач намагалась отримати інформацію та/або копії документів від Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за допомогою телефонних дзвінків та особистих відвідувань, однак щоразу отримувала інформацію про неможливість ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з різних підстав. Різні співробітники державної виконавчої служби у різні періоди надавали суперечливу інформацію щодо виконавчого провадження №63857665. Так, спочатку зазначалось, що відповідне виконавче провадження знаходиться у архіві, потім, що дане виконавче провадження не можуть знайти після об`єднання Ю квітня 2023 року Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) та Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) в одну установу - Приморський В ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), потім, що відповідний державний виконавець знаходиться у відпустці та/або у відрядженні та/або на виїзді для здійснення виконавчих дій тощо. У липні 2024 року позивач звернулась за допомогою до адвоката Конева К.С. з проханням з`ясувати обставини відкриття виконавчого провадження №63857665. Після перевірки даних Єдиного реєстру боржників адвокат повідомив позивачу, що існує декілька відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , що, має РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: №63857665 від 09.12.2020 року та №67194688 від 20.10.2021 року. Таким чином, у липні 2024 року позивач дізналась про існування виконавчого провадження №67194688, у межах якого і відбувалось стягнення за податковою вимогою ГУ ДПС в Одеській області №Ф-142216-50у від 16.08.2021 року на суму 37788,74 гривні. 04.07.2024 року позивачем було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень №63857665 від 09.12.2020 року та №67194688 від 20.10.2021 року. Після чергових зволікань з боку органу державної виконавчої служби нарешті 22.10.2024 року позивач отримала змогу зробити фотокопії з матеріалів кожного з вказаних виконавчих проваджень та відповідно отримала копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року, яка і є предметом оскарження у судовій справі №420/35175/24. Натомість, саме про те, що права позивача складанням такої податкової вимоги були порушені позивач дізналась лише у листопаді 2024 року, після направлення адвокатом Коневим К.С. адвокатського запиту, на який було отримано відповідь ГУ ДПС в Одеській області від 05.11.2024 року за №41803/6/15-32-13-05-06, із змісту якої вбачалось, що підставою складання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року, було «проведення в автоматичному режимі нарахування єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю на загальній системі оподаткування за 2017-2020 роки у загальному розмірі 37778,74 гривні». Враховуючи, що позивач припинила свою підприємницьку діяльність у 2006 році, саме після отримання інформації з листа відповідача №41803/6/15-32-13-05-06 про нарахування єдиного внеску як фізичній особі - підприємцю позивач дізналась про порушення своїх прав, шляхом складання вимоги №ф-142216-50у від 16.08.2021року.

Ухвалою від 29.11.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/35175/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

В резолютивній частині ухвали зазначено про те, що питання поновлення строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи з огляду на те, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду, можуть бути встановлені лише під час судового розгляду.

Також вказаною ухвалою витребувано з Головного управління ДПС в Одеській області докази по справі, а саме:

- зворотній бік інтегрованої картки платника з єдиного соціального внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за весь період ведення такої картки;

- доказами направлення та вручення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- докази оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року в адміністративному та/або судовому порядку;

- розрахунок суми заборгованості за оскаржуваною вимогою №ф-142216-50у від 16.08.2021 року із зазначенням підстав та періоду нарахування.

Головним управління ДПС в Одеській області вимоги ухвали від 29.11.224 року в частині витребування доказів не виконані, витребувані докази до суду не надані.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року повторно витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області докази по справі №420/35175/24.

Ухвала суду від 27.02.2025 року була доставлена до електронного кабінету Головного управління ДПС в Одеській області 27.02.2025 року.

Однак, вимоги ухвали суду від 27.02.2025 року про повторне витребування доказів Головним управління ДПС в Одеській області невиконанні, про причини невиконання суду не повідомлено.

Ухвала суду від 03.04.2025 року поновлено провадження у справі 420/35175/24.

Ухвалою суду від 03.04.2025 року повторно витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області докази по справі №420/35175/24.

09.04.2025 року до суду від Головного управління ДПС в Одеській області заява з поясненнями та витребуваними доказами.

Ухвала суду від 18.04.2025 року поновлено провадження у справі 420/35175/24.

Вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строків звернення суд, зазначає таке.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, предметом оскарження є вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 7 п.4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (надалі - Інструкція №449) визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

З огляду на викладене, обставиною, що підлягає доказуванню в цілях вирішення питання поважності причин пропуску строку звернення до суду у спірних правовідносинах, є дотримання контролюючим органом порядку надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до п. 4 розділу VІ Інструкції №449, при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з п. 5 розділу VІ Інструкції №449, протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

Ухвалами суду було, зокрема, витребувано у відповідача докази направлення та вручення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); докази оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року в адміністративному порядку.

Заявою від 09.04.2025 року Головне управління ДПС в Одеській області повідомило суд, що надає до суду скріншот баз даних ІКС «Податковий блок» щодо направлення податкової вимоги №ф-142216-50 від 16.08.2021 року де зазначається що «спосіб вручення вважається врученим» засобами поштового зв`язку. Також Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що відсутні відомості щодо оскарження податкової вимоги №ф-142216-50у від 16.08.2021 року.

Разом з тим, наданий відповідачем скріншот баз даних ІКС «Податковий блок», на думку суду, не може вважатися належним доказом надіслання вимоги, оскільки як було зазначено судом вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Однак, доказів надіслання вимоги на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто, відповідачем не надано.

Як слідує з заяви позивача про існування документу за назвою «Вимога №Ф-142216-50у», про дату його видання « 11.02.2020» та про його видавника «ГУДПС в Одеській області» позивач дійсно дізналась у листопаді 2023 року, отримавши повідомлення від банківської установи і про зняття коштів з банківського рахунку у розмірі 10018,79 грн. з призначенням платежу «Частк. стягнення за ВП№63857665 з виконання виконавчого документу: Вимога №°Ф-142216-50у виданий 11.02.2020 документ видав: ГУ ДПС в Одеській області, зал. до спл. 19274,65». Однак, у призначенні платежу був зазначений інший документ, а не той, який є предметом судового оскарження у справі №420/35175/24. Так, предметом оскарження у даній справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року, в той час як списання коштів в межах виконавчого провадження №63857665 відбулось за вимогою від 11.02.2020 року.

Також позивач зазначає, що нею вчинялися дії з метою ознайомлення з виконавчими провадженнями та після зволікань з боку органу державної виконавчої служби лише 22.10.2024 року позивач отримала змогу зробити фотокопії з матеріалів виконавчих проваджень та відповідно отримала копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області №ф-142216-50у від 16.08.2021 року, яка і є предметом оскарження у судовій справі №420/35175/24.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.

В постанові від 28.04.2020 року по справі №460/2864/18 Верховний суд зазначив, що суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п.29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Враховуючи викладене суд, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Керуючись статтями 121, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-142216-50у від 16.08.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва