Справа № 440/4715/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 р. Справа № 440/4715/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/4715/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 440/4715/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за час перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди: з 11.11.2022 по 24.11.2022 року; з 23.11.2022 по 06.12.2022; з 22.12.2022 по 04.01.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100000 грн за період перебування на лікуванні за періоди з 11.11.2022 по 24.11.2022 року; з 23.11.2022 по 06.12.2022 року; з 22.12.2022 по 04.01.2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 440/4715/24 заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись із вказаним додатковим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 440/4715/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про необґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції, присуджуючи до стягнення з другого відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу не звернув увагу на відсутність, передбаченого приписами ч.4 ст. 134 КАС України, детального опису виконаних адвокатом робіт.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025 по справі № 440/4715/24 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 440/4715/24 в частині задоволення позовних вимог залишено без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі на додаткове ріщення, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2024 через "Електронний суд" представником позивача адвокатом Ярошенко С.М. було подано заяву, в якій остання просила вирішити питання про розподіл судових витрат в сумі 15 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до вказаної заяви було додано копії квитанції № 57 від 14.06.2023 про отримання адвокатом гонорару у розмірі 15000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги № 57 від 14.06.2023, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1 від 01.07.2024, в якому наведено найменування наданих позивачу послуг, час витрачений адвокатом та вартість таких послуг, договору про надання правової допомоги № 57 від 14.06.2023 року.

Задовольняючи частково заяву представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та співмірності присудженої до відшкодування суми. Судом враховано, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, а також, що справу розглянуто в письмовому провадженні.

Надаючи оцінку оскарженому додатковому рішенню першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Згідно з ч. 6ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5ст.134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС Україниу разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представником позивача разом із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: квитанції № 57 від 14.06.2023 про отримання адвокатом гонорару у розмірі 15000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги № 57 від 14.06.2023, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1 від 01.07.2024, договору про надання правової допомоги № 57 від 14.06.2023 року.

Так, дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що 14.06.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Ярошенко Світланою Миколаївною укладено договір № 57 про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1 якого, адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту з питань виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за період лікування шляхом аналізу судової практики, направлення адвокатських запитів, підготовки заяв по суті та процесуальних заяв та за необхідності представництва інтересів в суді першої інстанції.

За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 15000 грн в повному розмірі в день підписання договору. Розмір гонорару не переглядається незалежно від кількості наданих послуг (п. 4.1 договору).

01 липня 2024 року сторони за Договором про надання правничої допомоги № 57 від 14.06.2023 підписали Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1, відповідно до якого адвокатом були виконані наступні роботи:

- опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини - 1 година - ціна за годину 1000 грн 1000 грн;

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, соціального захисту військовослужбовця та способи досудового врегулювання спірних питань 2 години ціна за годину 1000 грн - 2000 грн;

- складання та подання адвокатських запитів 3 години ціна за годину 1000 грн - 3000 грн;

- підготовка та подання позовної заяви 6 годин ціна за годину 1500 грн - 6000 грн;

- підготовка та подання заяви про поновлення строків пропущеного строку позовної давності 1 година 30 хвилин ціна за годину 1500 грн - 2250 грн.

Всього надано послуг на 17250 грн.

Загальна вартість наданих адвокатом послуг за договором становить 15000 грн.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Так, в апеляційній скарзі другий відповідач, заперечуючи проти задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, стверджує, що суд першої інстанції при вирішенні питання розподілу таких витрат не звернув увагу на відсутність, передбаченого приписами ч.4 ст. 134 КАС України, детального опису виконаних адвокатом робіт.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів, враховуючи заперечення другого відповідача, зазначає наступне.

Щодо заяви в частині відшкодування витрат на правничу допомогу за підготовку та подання позовної заяви, яку представник позивача оцінює на рівні 6000 грн (із розрахунку 1500 грн за 1 годину роботи), колегія суддів, враховуючи незначну складність справи, що розглядається, в результаті чого складення позовної заяви не вимагало великого обсягу аналітичної й технічної роботи та витраченого часу, оскільки остання практично складається із викладення фактичних обставин справи, цитування нормативно-правових актів, є незначною за обсягом, вважає розмір правової допомоги в цій частині завищеним та неспівмірним із обсягом та складністю виконаних робіт, отже, підлягає зменшенню до 1500,00 грн.

З приводу розміру витрат за надання послуг з опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, розмір якої визначено адвокатом на рівні 1000 грн. (із розрахунку 1000 грн. за 1 годину роботи), надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, соціального захисту військовослужбовця та способи досудового врегулювання спірних питань 2000 грн (із розрахунку 1000 грн за годину роботи) та зі складання та подання адвокатських запитів на суму 3000 грн (із розрахунку 1000 грн. за 1 годину роботи) на загальну суму 5000 грн, слід зазначити, що такі витрати не є співмірними з обсягами наданих послуг, не можуть вважатися окремими послугами з правничої допомоги від наведеної вище та поглинаються послугами з підготовки та подання позовної заяви, якій судом надано оцінку вище (задоволено частково). При цьому послуги зі складання та подання адвокатських запитів є частиною послуги з досудового врегулювання спірних питань. У зв`язку з чим, відсутні підстави для окремого відшкодування витрат на правничу допомогу в цій частині.

Щодо відшкодування витрат у розмірі 2250 грн (із розрахунку 1500 грн за 1 годину роботи), понесених позивачем у зв`язку з підготовкою та поданням заяви про поновлення пропущеного строку позовної давності, колегія суддів зазначає, що вказана сума є такою, що не відповідає кількості виконаної адвокатом роботи та її складності з огляду на незначний обсяг такого документу, в якому процитовано норми, якими встановлено строки звернення до суду з адміністративним позовом та викладено два абзаци з наведенням обставин, які завадили позивачу вчасно звернутися до суду з цим позовом. Відтак, представником позивача в акті здачі-прийняття робіт № 1 від 01.07.2024 явно завищено час на надання правової допомоги в цій частині. Колегія суддів вважає що співмірною сумою є 500 грн.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), заперечення відповідача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що обґрунтованою і співмірною, пропорційною сумою судових витрат на правничу допомогу є 2000 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга другого відповідача задоволенню не підлягає.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.134, 139, ч.4 ст.241, ст.ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року по справі №440/4715/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін