Справа № 520/22782/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Справа № 520/22782/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 (суддя Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.11.24) по справі № 520/22782/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню. Посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам позивача про порушення відповідачем вимог ст.ст. 80-81 ПК України в частині процедури проведення перевірки, оскільки фактичну перевірку протиправно проведено за відсутності ФОП ОСОБА_1 , без пред`явлення позивачу направлень для проведення перевірки та службових посвідчень посадових осіб, без надання копії наказу про проведення перевірки. Також позивач посилається на те, що вона не здійснювала господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 (магазин «Yabluka»), де проводилась фактична перевірка. Позивач зазначає, що суд першої інстанції протиправно не встановив та не дослідив, хто здійснював продаж товару - портативного динаміку JBL Charge 5 Squad і чи належить цей товар позивачу. Також позивач вказує на те, що судом першої інстанції не встановлено, яке відношення ФОП ОСОБА_2 , який відповідно до акту перевірки здійснював повернення коштів за придбаний товар, має до ФОП ОСОБА_1 . Також судом першої інстанції необґрунтовано зроблено висновок про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та ненадання облікових документів на реалізовані товари, оскільки позивач була відсутня під час проведення перевірки та не мала можливості надати такі документи.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

Згідно з актом перевірки встановлені порушення п.1, п.2, п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.07.2023 року №5 щодо накладення суми штрафних санкцій у розмірі 5294684,50 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Так, предметом спору у вказаній справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а підставою, якою позивач обґрунтовує свої вимоги є недоведеність контролюючим органом порушення вимог законодавства, за яке до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію та неправомірність дій контролюючого органу при проведенні перевірки.

Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024, колегія суддів виходить із наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.3 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України до обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до вимог абзаців восьмого і дев`ятого пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 80.9 статті 80 ПК України строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 82.3 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Судовим розглядом встановлено, що юридичною підставою для ініціювання та проведення спірної фактичної перевірки у наказі ГУ ДПС у Вінницькій області № 616К від 05.02.2023 року зазначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а фактичною - доповідна записка відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №429/02-32-07-05 від 02.02.2024 (т. 1 а.с. 82 зворот).

Надаючи оцінку вказаному наказу, колегією суддів встановлено, що в наказі зазначені: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета перевірки, вид (фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки містить підпис в.о. керівника контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

Також, у наказі № 616К від 05.02.2023 року про проведення перевірки зазначено, що перевірка буде проведена з 05.02.2024 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 01.10.2023 по дату закінчення перевірки.

Як встановлено з матеріалів справи, перевірка позивача проводились з 06.02.2024 по 06.02.2024 за період діяльності з 01.01.2023 по день закінчення перевірки включно, що свідчить про дотримання контролюючим органом строку проведення фактичної перевірки, встановленого п. 82.3 ст. 82 ПК України.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що перед початком проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ФОП ОСОБА_1 , посадовими особами відповідача було проведено контрольну закупку портативного динаміку JBL Charge 5 Squad на суму 6 399 грн, що підтверджується відповідним фіскальним чеком (ПРРО вебчеком) від 06.02.2024 року (т. 1 а.с. 25). У вказаному чеку зазначено адресу магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 , де проводилась фактична перевірка - АДРЕСА_1 .

Також до матеріалів справи контролюючим органом надано копії направлень №635 від 05.02.2024 та №636 від 05.02.2024 на проведення перевірки головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Морозовою О. та головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Черватюком О. відповідно (т. 1 а.с. 83).

З акту фактичної перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 встановлено, що перевірку проведено в присутності особи, яка проводила розрахункові операції адміністратора ОСОБА_2 (т. 1 а.с 21).

Також в ході судового розгляду справи колегією суддів встановлено, що на господарському об`єкті ФОП ОСОБА_1 - у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), адміністратор магазину ОСОБА_2 відмовився від підпису у направленнях на проведення фактичної перевірки та від підписання і отримання акта фактичної перевірки, про що посадовими особами контролюючого органу складено відповідні акти (т. 1 а.с. 84).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області дотримано вимоги статтей 80-81 ПК України щодо порядку проведення фактичної перевірки та умови допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про порушення процедури проведення фактичної перевірки є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Досліджуючи питання встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки порушень вимог Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до приписів пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 265/95-ВР:

програмний реєстратор розрахункових операцій - програмний, програмно-апаратний або програмно-технічний комплекс у вигляді технологічного та/або програмного рішення, що використовується на будь-якому пристрої та в якому фіскальні функції реалізовані через фіскальний сервер контролюючого органу і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для виконання платіжних операцій. Контролюючий орган забезпечує безоплатне програмне рішення для використання суб`єктом господарювання;

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Судовим розглядом встановлено, що 06 лютого 2024 року відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України перед початком перевірки проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання за готівку портативного динаміку JBL Charge 5 Squad на суму 6 399 грн із застосуванням ПРРО (ф.н. ) та при цьому перевіряючому (покупцю) було надіслано електронний чек від ФОП ОСОБА_1 на суму покупки 6 399 грн, в якому відсутній фіскальний номер електронного касового чека.

Вказані обставини підтверджуються актом фактичної перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 21-22) та копією фіскального чека (ПРРО вебчека) від 06.02.2024 року (т. 1 а.с. 25).

Як свідчать матеріали справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, у спірному випадку до позивача застосовані штрафні санкції за проведення через ПРРО розрахункової операції без створення та видачі відповідного розрахункового документа. Позиція контролюючого органу полягає в тому, що оскільки в розрахунковому документі були відсутні обов`язкові реквізити (відсутній фіскальний номер електронного касового чека), то такий документ неможливо визнати розрахунковим.

Абзацом дев`ятнадцятим статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства фінансів № 288 від 19.02.2018, № 306 від 18.06.2020, № 329 від 08.06.2021).

Згідно з п.1 розділу ІІ Положення №13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Положення №13 фіскальний чек має містити такий обов`язковий реквізит, як фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції.

Згідно з п. 3 розділу І Положення №13 установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, як фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.

Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2023 року № 500/6845/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого за змістом норм Положення № 13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, контролюючий орган дійшов правильного висновку про те, що у спірному випадку документ щодо реалізації портативного динаміку JBL Charge 5 Squad на суму 6 399 грн не можливо визнати розрахунковими, оскільки в ньому відсутній обов`язковий реквізит (фіскальний номер електронного касового чека). Отже, контролюючим органом правомірно та обґрунтовано кваліфіковано вказані обставини, як порушення пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР.

Позивачем, в свою чергу не спростовано та не підтверджено належними доказами, що під час реалізації портативного динаміку JBL Charge 5 Squad на суму 6 399 грн перевіряючому (покупцю) було надіслано відповідний електронний чек з усіма обов`язкового реквізитами.

Також відсутні спростування виявленого складу правопорушення, який інкримінується позивачу відповідно до пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР (невидача в електронній формі відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції), а також розміру визначеного податковим органом штрафної санкції за таке порушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювала господарську діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою АДРЕСА_1 ), де проводилась фактична перевірка, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ФОП ОСОБА_1 подано заяву від 17.11.2023 про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачем складено повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП від 17.11.2023, згідно якого визначено місцезнаходження об`єкта оподаткування за адресою АДРЕСА_1 .

В чеку від 06.02.2024 вказано, що власником магазину де проводилась фактична перевірка, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ) є ФОП ФОП ОСОБА_1 .

За таких обставин, у даних спірних правовідносинах фактичну перевірку проведено за адресою господарської діяльності позивача.

З огляду на викладене, вищевказані посилання в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо протиправного проведення перевірки та незаконного встановлення порушення позивачем вимог законодавства через відсутність ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки, оскільки за приписами статей 80, 81 ПК України передбачено пред`явлення направлень, копії наказу про проведення перевірки, в тому числі особам, які фактично проводять розрахункові операції, що свідчить можливість проведення перевірки у присутності таких осіб. З акту фактичної перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 встановлено, що перевірку проведено в присутності особи, яка проводила розрахункові операції адміністратора ОСОБА_2 (т. 1 а.с 21). Також 06.02.2024 року перед початком перевірки на господарському об`єкті позивача контролюючим органом проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання за готівку товару із застосуванням ПРРО (ф.н. НОМЕР_2 ), що підтверджується копією фіскального чека (ПРРО вебчека) від 06.02.2024 року від ФОП ОСОБА_1 .

Отже доводи апеляційної скарги про протиправне проведення перевірки та незаконне встановлення порушення позивачем вимог законодавства у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки, є необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про порушення позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР та правомірність застосування фінансової санкції у розмірі 6 399 грн (100 відсотків вартості проданого з порушенням вимог законодавства товару).

Крім того, під час перевірки контролюючим органом встановлено, що при поверненні товару - портативного динаміку JBL Charge 5 Squad по ціні 6 399 грн., розрахункову операцію щодо повернення придбаного товару через ПРРО позивачем не проведено, відповідний розрахунковий документ не створено та не видано/не надіслано.

Таким чином, на думку контролюючого органу, позивачем порушено вимоги пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР та застосовано фінансової санкції у розмірі 150 відсотків вартості поверненого з порушенням вимог законодавства товару.

На підтвердження обставини повернення товару та видачі коштів за такий товар, відповідачем надано до матеріалів справи копію розписки від 06.02.2024 року від ОСОБА_2 .

Також в акті перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_2 працює на посаді адміністратора господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та був присутній при проведенні фактичної перевірки.

Дослідивши зміст вказаної розписки від 06.02.2024, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 підтверджує, що він повертає кошти у розмірі 6 399 грн. за товар - портативний динамік JBL Charge 5 Squad, який було продано 06.02.2024. Також в розпизці зазначено, що ОСОБА_2 не може видати чек на повернення товару, оскільки ФОП, яки зазначений у чеку на продаж цього товару відсутній.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказана розписка не містить жодних відомостей та повних даних особи, яка отримує кошти за повернутий товар та ким повертається товар (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, паспортні дані або/та податковий код, адреса проживання/реєстрації), а також підпису особи, якій повернуто кошти.

Отже зі змісту вказаної розписки неможливо встановити, кому саме були повернуті грошові кошти у сумі 6 399 грн. та хто повертає портативний динамік JBL Charge 5 Squad, який було продано 06.02.2024.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція це, зокрема, видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу).

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати особі, яка повертає товар, в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний РРО QR-коду) (пункт 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР).

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення в ході перевірки факту, зокрема: невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини видачі/невидачі розрахункового документа під час здійснення розрахункової операції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розписка від 06.02.2024 року від ОСОБА_2 не підтверджує факту здійснення розрахункової операції з видачі готівкових коштів за повернутий покупцем товар (портативний динамік JBL Charge 5 Squad) за місцем реалізації товару.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що надана відповідачем до матеріалів справи копія розписки не є належним доказом порушення позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Інших доказів на підтвердження факту невидачі розрахункового документа під час здійснення операції з повернення товару відповідачем не надано, а колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про не доведення контролюючим органом порушення позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про правомірне застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 598,50 грн (150% вартості поверненого з порушенням вимог законодавства товару) а тому податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 у вказаній частині штрафних санкцій підлягає скасуванню.

Щодо встановленого під час перевірки порушення п.12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 6 липня 1995 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.12 статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З аналізу наведеної норми слідує, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів. Для підтвердження ведення такого обліку суб`єкт господарювання під час проведення перевірки зобов`язаний надати контролюючому органу документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі Порядок №496).

У Порядку №496 терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Розділом ІІ Порядку №496 передбачено порядок ведення обліку товарних запасів.

Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за № 261 затверджена нова Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення (далі - Наказ № 261).

Згідно із п. 1 Наказу № 261 фізичні особи-підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

За такого правового регулювання слідує, що документами, які підтверджують облік та походження товарів, є встановлена Порядком № 496 Форма ведення обліку товарних запасів, а також первинні документи. Форма обліку та первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту акту перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ колегією суддів встановлено, що під час фактичної перевірки на господарському об`єкті позивача на вимогу контролюючого органу не було надано форму ведення обліку товарних запасів, а також документи у паперовій (електронній) формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, у тому числі тих товарів, які на момент перевірки знаходилися у місці продажу.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями додатків до акта фактичної перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/, в яких наведено перелік ТМЦ, які виявлені під час перевірки на місці проведення розрахунків та не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації на загальну суму 2 196 479 грн (т. 1 а.с. 28-31).

На підставі викладеного, відповідачем встановлено порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну вартість необлікованого товару в розмірі 2 196 479 грн.

Вказані обставини в ході судового розгляду справи позивачем не спростовані, форму ведення обліку товарних запасів, а також документи у паперовій (електронній) формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходилися у місці продажу, позивачем ні під час перевірки, ні до суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та законності податкового повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 в частині застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 2 196 479 грн.

Також, відповідно до змісту акта перевірки від 07.02.2024 року №5566/02-32-07-05/ НОМЕР_1 контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в період з 18.11.2023 по 06.02.2024 здійснювала продаж товарів, первинні документи на які у місці продажу відсутні. Загальна вартість операцій становить 3 082 208 грн.

Вказане підтверджується копіями витягу СОД РРО ДПС України, в якому наведено перелік реалізованих ТМЦ на загальну суму 3 082 208 грн (т. 1 а.с. 32-52).

На підставі викладеного, відповідачем встановлено порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР та п. 9 №496 в частині зобов`язання вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, а також заборони продажу товарів, на які у місцях продажу таких товарів відсутні первинні документи, і запису у формі обліку про такі первинні документи.

Як вже зазначалось вище, статтею 3 Закону № 265/95-ВР встановлені обов`язки суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, до яких, зокрема, належить обов`язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку (пункт 12).

У цьому пункті зазначено також, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З огляду на вказані норми, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару, що отримується ФОП для подальшого продажу, за кожним окремим місцем продажу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходяться у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою.

Тобто, первинні документи на товари мають зберігатися в місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття (реалізації, списання тощо) останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Відтак, для встановлення факту ненадання документів на підтвердження обліку та походження товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу, першочергово слід встановити, який саме товар станом на момент перевірки зберігається у місці продажу.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.03.2025 року у справі № 280/1998/23, від 07.02.2024 у справі № 280/6422/22.

Отже, враховуючи те, що норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР не покладають обов`язку на платника податків надавати під час фактичної перевірки облікові документи щодо реалізованих товарів, застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання облікових документів щодо товарів на загальну суму 3 082 208 грн, які були реалізовані позивачем в період з 18.11.2023 по 06.02.2024, є протиправним.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про правомірне застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3 082 208 грн, а тому податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 у вказаній частині штрафних санкцій підлягає скасуванню.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до часткового неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 по справі № 520/22782/24 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 Головного управління Державної податкової служби у Харківській області в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3 091 806,50 грн.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 у вказаній частині позовних вимог задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.03.2024 Головного управління Державної податкової служби у Харківській області в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3 091 806,50 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 по справі № 520/22782/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 18.04.25.