Справа № 440/3131/25
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3131/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 17 березня 2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області /надалі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри - анестезиста та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 30 січня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри-анестезиста в Градизькій районній лікарні та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії /а.с. 34-43/.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 30 січня 2025 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки наявні підстави для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри-анестезиста в Градизькій районній лікарні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 53-54/ зазначив, що 22 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду документів, доданих до позовної заяви, до стажу відповідно до статті 60 Закону № 1788 не зараховано період роботи в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри - анестезиста згідно довідки № 49 від 10 січня 2025 року, оскільки у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала позивачка на посаді медичної сестри анестезиста; у долученій копії наказу про звільнення № 92 від 15 вересня 1993 року особа звільнена з хірургічного відділення; довідка потребує проведення зустрічної перевірки первинних документів, так як у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала позивачка згідно посад. За наведених обставин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову від 30 січня 2025 року № 79 ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 11/, звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення / перерахунок пенсії від 22 січня 2025 року /а.с. 63-зворот - 64/, у якій просила призначити їй пенсію за віком.

До вказаної заяви згідно розписки-повідомлення /а.с. 64-зворот/ додано, зокрема: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ); паспорт або ID-картка або посвідку ( НОМЕР_1 ); довідку про прийняття на роботу (навчання) (№49 від 10 січня 2025 року).

Рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 79 від 30 січня 2025 року (вих №2972/03-16 від 31 січня 2025 року) /а.с. 68-зворот/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 22 січня 2025 року. Пенсійний вік відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявниці 60 років 07 місяців. Необхідний страховий стаж відповідно до частини 1, 2, 3 статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: починаючи з 1 січня 2024 року після досягнення віку 60 років становить 31 рік; починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення 63 років з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року становить 24 34 років; починаючи з 1 січня 2019 року після досягнення 65 років починаючи 1 січня 2029 року 15 років. Страховий стаж особи становить 26 років 01 місяць 27 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано період роботи в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри - анестезиста, згідно довідки №49 від 10 січня 2025 року, оскільки у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала заявниця на посаді медичної сестри анестезиста. У долученій копії наказу про звільнення №92 від 15 вересня 1993 року особа звільнена з хірургічного відділення. Довідка потребує проведення зустрічної перевірки первинних документів, так як у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала заявниця згідно посад. Заявниця працює. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, за досягнення 63- річного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 . На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Зі змісту розрахунку страхового стажу за зверненням від 22 січня 2025 року /а.с. 68/ страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 01 місяць 27 днів, в тому числі стаж за період з 04 серпня 1984 року по 20 вересня 1993 року як працівника охорони здоров`я (посади згідно із постановою 909), проте без урахування особливостей статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 79 від 30 січня 2025 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, які мають значення для вирішення спору, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі Закон №1058-IV/.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

З огляду на приписи наведених положень, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /надалі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції)/, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви /пункт 1.8 Порядку № 22-1/.

За змістом пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу) ;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам... у разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) ;

4) відомості про місце проживання особи.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. До заяви про призначення пенсії додаються документи відповідно до встановленого Переліку. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії та поданих документів органом, що призначає пенсію, визначеним за принципом екстериторіальності, приймається відповідне рішення (про призначення або відмову у призначенні пенсії). При цьому рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії приймається органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Як встановлено судом, позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення / перерахунок пенсії від 22 січня 2025 року, у якій просила призначити пенсію за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області розглянуто заяву позивача від 22 січня 2025 року та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №79 від 30 січня 2025 року (вих №2972/03-16 від 31 січня 2025 року), яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що страховий стаж особи становить 26 років 01 місяць 27 днів. До стажу відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано період роботи в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри - анестезиста згідно довідки №49 від 10 січня 2025 року, оскільки у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала заявниця на посаді медичної сестри анестезиста. У долученій копії наказу про звільнення №92 від 15 вересня 1993 року особа звільнена з хірургічного відділення. Довідка потребує проведення зустрічної перевірки первинних документів, так як у довідці не зазначено в якому саме відділенні працювала заявниця згідно посад.

У позовній заяві позивач зазначає про необґрунтоване неврахування до її страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді медичної сестри анестезиста в Градизькій районній лікарні.

Надаючи оцінку підставі незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року у подвійному розмірі, суд виходить з наступного.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин першої четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року /надалі Закон № 1788-XII/ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії /пункт 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV/.

Хоча нормою пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV і передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, проте Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" під час обчислення стажу для призначення пенсії, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України повинні враховуватися судом.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /надалі Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Правила підтвердження стажу роботи визначені пунктами 23-27 Порядку № 637.

Так, згідно вказаних норм документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до стажу роботи на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.

Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд враховує, що згідно розрахунку страхового стажу позивача до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано спірний період її роботи з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року як працівника охорони здоров`я (посади згідно із постановою 909), проте без урахування особливостей статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом встановлено, що згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради №49 від 10 січня 2025 року /а.с. 20, 70-зворот/ ОСОБА_2 , дійсно, була зарахована на посаду медичної сестри акушерсько - гінекологічного відділення Градизької РЛ з 04 серпня 1984 року (наказ № 82- к п.7 від 01 серпня 1984 року). З 12 червня 1985 року переведена на посаду медичної сестри - анестезиста Градизької РЛ (наказ № 40-к п.2 від 10 червня 1985 року). З 20 вересня 1993 року звільнена з посади згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України в зв`язку, з переводом в 2-гу міську лікарню м. Кременчук (наказ № 92 п.1 від 15 вересня 1993 року). Стаж роботи на посаді медичної сестри анестезіологічної службі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується в подвійному розмірі. Градизьку районну лікарню реорганізовано в Градизьку дільничну лікарню, як структурний підрозділ Глобинської ЦРЛ з 07 липня 2012 року (наказ № 181 Кп1 від 12 липня 2012 року). Глобинська центральна районна лікарня реорганізована шляхом перетворення у комунальне некомерційне медичне підприємство «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області (наказ № 170 Кп 1 від 28 грудня 2018 року). Комунальне некомерційне медичне підприємство «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради змінено на Комунальне некомерційне підприємство «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради (рішення п`ятої (позачергової) сесії восьмого скликання від 05 лютого 2021 року №304).

Вказані періоди роботи позивача в Градизькій РЛ підтверджуються також записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 21 серпня 1981 року /а.с. 78-85/.

Таким чином, робота позивача в Градизькій РЛ у період з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року на посаді "медичної сестри - анестезиста" дає право на зарахування до стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Всупереч вищевикладеному, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення протиправно не враховано до стажу позивача у подвійному розмірі цього періоду роботи.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд доходить висновку, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 79 від 30 січня 2025 року (вих №2972/03-16 від 31 січня 2025 року) прийнято не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та без урахування всіх обставин, що мають значення їх прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, то саме цей орган і має продовжити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Враховуючи те, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування періоду роботи позивача в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року у подвійному розмірі, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача періоду її роботи в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року у подвійному розмірі та повторно розглянути заяву позивача про призначення / перерахунок пенсії від 22 січня 2025 року.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №03-19099577/С від 03 березня 2025 року /а.с. 28/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 79 від 30 січня 2025 року (вих №2972/03-16 від 31 січня 2025 року).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоду її роботи в Градизькій районній лікарні з 12 червня 1985 року по 20 вересня 1993 року у подвійному розмірі та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 22 січня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк