Справа № 755/6144/25
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/6144/25
Провадження №: 2-а/755/227/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

учасники справи:

представник позивача - Штоюнда Ж.М.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Матківський Т.О.,

перекладач - Кіпоренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовною заявою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

в с т а н о в и в:

16 квітня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 21 жовтня 2024 року співробітниками УСР в Київській області ДСР НП України виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України. В ході перевірки встановлено, що відповідач прибув до України 30 листопада 2020 року з приватною метою, перетнув державний кордон через КПП «Бачівськ». З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи отримання статусу особи без громадянства до компетентних органів відповідач не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. 21 жовтня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно Відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом і отримання цього рішення. Того ж дня, 21 жовтня 2024 року о 16 год. 30 хв. працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримано Відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП, строком на 72 години та поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ). 22 жовтня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ строком на 6 (шість) місяців. 24 жовтня 2024 року Дніпровський районний суд міста Києва задовільнив адміністративний позов у справі №755/18566/24 та ухвалив затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців. Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду, постановою якого у справі № 755/18566/24 від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає, що на момент звернення до суду з цим позовом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було вжито вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення Відповідача. Так, 09 грудня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано листа до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні особи Відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення. 13 грудня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України де зазначено, зокрема, наступне: «Через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень. 10.04.2025 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно надіслано листа до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні особи Відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення. Відповідь на вищевказаний лист ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області наразі не отримано. Позивач зазначає, що станом на теперішній час Відповідача не ідентифіковано - у нього відсутні документи які підтверджують його особу та надають право перетину державного кордону для виїзду з України.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані через систему «Електронний суд».

Зазначену позовну заяву передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

17 квітня 2025 року до суду надійшла заява директора ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ» Стеценка Д.В. про бажання взяти особу на поруки, в якій просить застосувати до відповідача такого заходу як передача на особисті поруки ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ».

Також 17 квітня 2025 року до суду представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Матківський Т.О. подано до суду клопотання про застосування до відповідача заходів утримання не пов`язаних з перебуванням в ПТПІ, а саме: передача на особисті поруки ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ»; зобов`язання внести заставу.

Представник позивача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області - Штоюнда Ж.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, ідентифікуючими особу документами можуть бути лише закордонний паспорт та довідка на повернення до країни походження або третьої країни. Паспорт РФ на території України не має законної сили.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Матківський Т.О. в судовому засіданні просили застосувати до відповідача заходи утримання не пов`язаних з перебуванням в ПТПІ, а саме: передачу на особисті поруки ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ» або зобов`язання внести заставу.

Відповідач пояснив, що прибув до України в 2020 році, із закордонним паспортом, мав бізнес. Проте закордонний паспорт згорів у квартирі водія.

Представник відповідача пояснив, що відповідач є особою похилого віку, на законних підставах прибув до України, засуджував політичний режим РФ, що становить загрозу його життю. Зауважив, що позивачем встановлені всі дані про особу відповідача, паспорт якого знаходиться в останнього та є основним документом, що ідентифікує особу. До адміністративної відповідальності відповідач не притягувався. Закордонний паспорт відповідача згорів в Ірпені в квартирі водія. Також навів доводи аналогічні викладеним у клопотання про застосування до відповідача заходів утримання не пов`язаних з перебуванням в ПТПІ.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

23 квітня 2012 року наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Судом установлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року у справі № 755/18566/24 затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців (а.с. 8 зв. -12).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/18566/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року без змін (12 зв. - 14).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року у справі № 755/18566/24 встановлено:

«Як убачається з матеріалів справи, під час перебування на території України громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим 21 жовтня 2024 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області складено протокол серії МКМ № 000468 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та ОСОБА_1 затримано на 72 години з метою з`ясування причин та обставин адміністративного правопорушення і умов, що йому сприяли.

21 жовтня 2024 року головним спеціалістом сектору правового забезпечення та міграційного контролю управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Хоржевським Д.Е. прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення особисто отримано відповідачем в приміщенні міграційної служби в день його винесення та у присутності перекладача, про що міститься відмітка на зворотній сторінці цього рішення. Дане рішення вищезазначений громадянин не виконав.

21 жовтня 2024 року головним спеціалістом сектору правового забезпечення та міграційного контролю управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Хоржевським Д.Е. ухвалено рішення, яким поміщено у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для підготовки адміністративного позову про затримання з метою ідентифікації та забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Відповідно до акта приймання-передачі іноземця або особи без громадянства від 21 жовтня 2024 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано працівникам Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України, та поміщено його до зазначеного пункту.

Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування, не має. За отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.»

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні документи, що визнаються в Україні, які посвідчують його особу та документи, які дають право на проживання на території України. Постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування в Україні відповідач не має. За отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України відповідач не звертався.

Листом від 09.12.2024 заступника начальника ДМС України до Директора департаменту консульської служби МЗС України, з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення просив сприяння в ідентифікації та документуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповіддю на вищевказаний лист зазначено «про неможливість надання сприяння в ідентифікації громадянина РФ МЗС попередньо неодноразово інформувало ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області».

Листом від 10.04.2025 заступника начальника ДМС України до Директора департаменту консульської служби МЗС України, з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення просив сприяння в ідентифікації та документуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Нормою частини 12 ст. 289 цього Кодексу встановлено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Предметом розгляду у справі, що розглядається, є виключно підстави для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутній будь-який дійсний документ, який дозволить перетнути державний кордон.

Доказів того, що в країні походження щодо відповідача вживались заходи, що становлять загрозу його життю, на що вказував представник відповідача, матеріали справи не містять.

У свою чергу, з моменту поміщення відповідача до ПТПІ, міграційний орган не має можливості звернутися до Консульського відділу посольства Російської Федерації, оскільки через повномасштабну агресію РФ проти України, дипломатичні відносини між Україною та Росією розірвані.

Таким чином на даний час міграційний орган вживає послідовних та активних дій задля забезпечення ідентифікації особи відповідача з метою його подальшого видворення за межі території України, в той час як відповідач не може самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України у зв`язку з відсутність у нього паспортного документу, який дозволить перетнути державний кордон.

З приводу поданого стороною відповідача клопотання про застосування до ОСОБА_1 заходів утримання не пов`язаних з перебуванням в ПТПІ, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Системний аналіз наведеної вище норми зумовлює висновок про те, що вибір заходу визначеного в частині першій статті 289 КАС України здійснюється на розсуд центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Службою безпеки України про що й подається відповідна позовна заява до суду.

При цьому ст. 289 КАС України не передбачає можливості зміни заходу в ході розгляду справи за клопотання відповідача та/або представника відповідача, а враховуючи логіку норм процесуального закону, зміна заходу можлива лише за ініціативою позивача, тобто як зміна позовних вимог. Відтак, у задоволенні заяви Директора ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ» Стеценка Д.В. про бажання взяти особу на поруки та в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Матківський Т.О. про застосування до відповідача заходів утримання не пов`язаних з перебуванням в ПТПІ, а саме: передачу на особисті поруки ТОВ «ТЕКА ПЕТРОЛІУМ»; зобов`язання внести заставу, слід відмовити.

При цьому судом також враховується відсутність у відповідача дійсних на території України документів, які б посвідчували його особу, як і документів, які б підтверджували законне перебування відповідача на території України або ж надавали б таке право, таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення не буде суперечити п. п. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на наведене, повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, статтями 2, 4, 5, 6, 194, 211, 217, 241, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копії рішення суду.

Суддя: