Справа № 357/4858/25
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4858/25
Провадження № 2-а/357/60/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Любченко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5, в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду звернувся гр. ОСОБА_1 із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЗАВ № 04205811 від 01.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною оскільки факт порушення ПДР під час автоматичної фіксації вважається встановленим, якщо перевищення допустимої швидкості руху більш як на 20 км/год. від встановленої межі (не більше 50 км/год.- в населених пунктах, не більше 90 км/год. - поза населеними пунктами, не більше 110 км/год. - на автомобільних дорогах з розділювальною смугою та не більше 130 км/год. - на автомагістралях) ±3 км/год. Відповідно до п.п. «б» 12.9. ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" п.30.3 цих Правил. Згідно п.п. «Г» п.12.6 ПДР поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год.

При цьому, позивач зазначає, що автомобільна дорога М05 Київ-Одеса 28+870 облаштована окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою. Камера автофіксації порушень Правил дорожнього руху, відповідно до інформації зазначеної в оскаржуваній постанові, розміщена за координатами 50.2562257, 30.30694011 та за адресою М05 Київ-Одеса 28+870. Відповідно до глави 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, зона дії знака 3.29 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака 3.29, що встановлений перед населеним пунктом, позначеним знаком 5.49, поширюється до цього знака. Дія знака 3.31. поширюється на всю відповідну зону. При цьому, від найближчого перехрестя в напрямку руху камери автофіксації порушень Правил дорожнього руху та до самої камери, жодних обмежувальних швидкісний режим дорожніх знаків не встановлено, а тому дозволена Правилами дорожнього руху швидкість на ділянці автодороги з координатами 50.2562257, 30.30694011 та за адресою М05 Київ-Одеса 28+870 становить не більше 110 км/год. Отже, позивач вважає, що не допустив жодних порушень ПДР, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, подав відзив на позов та заяву про залишення позову без розгляду. Представник відповідача вважає, що позивачем не повністю виконані вимоги ч.5ст. 160 КАС України, позовна заява містить недоліки, бо не повністю зазначено місце проживання позивача , не зазначено докази , що підтверджують обставини, викладені в позові, а тому позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, представник відповідача, заперечив позовні вимоги й по суті, вказавши, що на спростування позовних вимог до відзиву представник відповідача додав відповідь на запит полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області(надалі - Служба) в якому Служба повідомляє, що на ділянці А/Д М-05 Київ-Одеса 28 км. + 870 метрів було влаштовано комплекс (Каскад № 032-1219), який здійснює автоматичну фіксацію швидкості руху транспортних засобів зі сторони м. Біла Церква в напрямку м. Київ. Відповідно на даній ділянці автомобільної дороги встановлені наступні дорожні знаки: - 5.51«Початок населеного пункту»; - 5.52 «Кінець населеного пункту». З метою інформування учасників дорожнього руху про контроль швидкості та фіксацію порушень Правил дорожнього руху на 29 км. + 600 метрів лівого проїзду вказаної автомобільної дороги (у напрямку міста Київ), зокрема було встановлено дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», з дублюванням на розділовій смузі, наявність котрих станом на 01.12.2023 року підтвердити або спростувати не вбачається можливим на сьогоднішній день, оскільки минуло багато часу від того моменту, коли позивач здійснив адміністративне правопорушення. Представник відповідача зазначає, що можна стверджувати, що станом на 01.12.2023, вищевказані дорожні знаки було встановлено у зазначених місцях і вони відповідали діючим нормативним документам та інформації про їх демонтаж чи пошкодження не надходило.

Представник відповідача вказує, що позивач керуючи транспортним засобом, був не уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою й дорожніми знаками, та не обрав відповідну швидкість, що і призвело до вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе, зокрема, відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до ЄДРТЗ внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу. Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме відсутність дорожніх знаків, які встановлюють чи обмежують швидкісний режим, відсутні документи, які б підтверджували місце реєстрації позивача, і відкрите провадження на підставі цієї позовної заяви у свою чергу тягне за собою порушення такого основоположного принципу адміністративного судочинства, як принцип змагальності сторін, а тому відповідач просить врахувати, що загалом принцип змагальності прийнято розглядати, як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду 09.04.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

11.04.2025 відповідач в системі «Електронний суд» сформував та подав заяву про залишення позову без розгляду.

17.04.2025 відповідач в системі «Електронний суд» подав відзив на позов.

У судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримав, наполягав на його задоволенні. Зазначив, що довідка Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області підтверджує факт того, що на вказаній ділянці дороги були відсутні дорожні знаки про обмеження швидкості. Також, позивач зазначав, що оскаржувана постанова містить дійсну його адресу реєстрації і проживання, але копію цієї постанови було направлено відповідачем на невідому адресу, що призвело до тривалої необізнаності позивача про притягнення його до відповідальності. Лише в квітні 2025 року вказану постанову ЗАВ № 04205811 від 01.12.2023 було подано до органів ДВС на виконання та позивач дізнався про існування цієї постанови і оскаржив її.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог позову заперечував у повному обсязі, підтримав позицію, що викладена у відзиві на адміністративний позов.

Суд, вислухавши сторін у справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови (№ЗАВ 04205811 від 01.12.2023), 01.12.2023 року інспектор ДПП Кузьменко Ірина Олексіївна, розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу «Каскад, 032-1219», установив, що 01.12.2023 о 13год.49 хв., за адресою М05 Київ-Одеса 28+870, зафіксовано ТЗ BMW ХЗ , д.н.з. НОМЕР_1 та особа, яка керувала ТЗ, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 32 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності і накладено штраф в сумі 340 грн. (а.с.10).

Дана постанова містить відмітку про строк пред`явлення її до примусового виконання до 21.04.2024 року.

Встановлено, що примірник постанови №ЗАВ 04205811 від 01.12.2023 було направлено на ім`я позивача за адресою: АДРЕСА_2 , тобто не на адресу реєстрації і проживання позивача.

Отже, встановленим є те, що про подію фіксації швидкості руху 01.12.2023 року та про складання постанови № ЗАВ 04205811 від 01.12.2023 позивач не був обізнаний. А отже, суд вважає, що позивач не був належно повідомлений про притягнення його до адміністративної відповідальності, постанову не отримував та, як встановлено, що зі спірною постановою позивач ознайомився лише 07.04.2025 року (дата отримання інформації про виконавче провадження) (а.с.17) та 08.04.2025 року позивач невідкладно звернувся до суду, що свідчить про наявність підстав для поновлення позивачу строку на звернення до суду, тобто строк звернення до суду з даним позовом не пропущений.

Встановлено, що 03.04.2025 року державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області було відкрито виконавче провадження № 77694976 з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення № ЗАВ 04205811 від 01.12.2023 (а.с.15)

Дана постанова про відкриття ВП, також, помилково була скерована на ім`я позивача за адресою: м. Біла Церква вул. Михайла Сидорянського, 18 (а.с.14).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 12.9 (б) ПДР, визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Позивач просить скасувати прийняту постанову у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що він дізнався про її існування лише у квітні 2025 року. Вказує, що від найближчого перехрестя в напрямку руху камери «Каскад №032-1219» автофіксації порушень Правил дорожнього руху та до самої камери, жодних обмежувальних швидкісний режим дорожніх знаків не встановлено, а тому дозволена швидкість руху на ділянці автодороги з координатами 50.2562257, 30.30694011, за адресою М05 Київ-Одеса 28+870 становить не більше 110 км/год, а швидкість з якою рухався позивач становила 82 км/год, а тому порушень ПДР не було.

Згідно інформаційної довідки Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області від 16.04.2025 за № 1046/09211 12/04 слідує, що у 2020 році в рамках реалізації проекту з встановлення комплексів автоматичної фото-та відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху порушень правил дорожнього руху, на км 28+870 лівого проїзду автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ Одеса, в межах населеного пункту Глеваха, який позначено дорожніми знаками 5.51 «Початок населеного пункту», 5.52 «Кінець населеного пункту», було влаштовано комплекс (Каскад № 032-1219), який здійснює автоматичну фіксацію швидкості руху транспортних засобів зі сторони м. Біла Церква в напрямку м. Київ. З метою інформування учасників дорожнього руху про контроль швидкості та фіксацію порушень Правил дорожнього руху на км 29+600 лівого проїзду вказаної автомобільної дороги (у напрямку міста Київ) також було встановлено дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», з дублюванням на розділовій смузі. Але про наявність (відсутність) відповідних технічних засобів регулювання дорожнього руху на автомобільній дорозі М-05 Київ Одеса, зокрема дорожніх знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на км 29+600 лівого проїзду, станом на 01.12.2023 року на даний час підтвердити (спростувати) не вбачається можливим.

Отже, позиція позивача знайшла своє підтвердження в суді. Оскільки відсутні докази, що в межах населеного пункту Глеваха, на автодорозі М-05 Київ Одеса, мали місце дорожні знаки обмеження швидкості та дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на км 29+600 лівого проїзду, станом на 01.12.2023 року.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було надано доказів в спростування позиції позивача чи посилання на обставини, які б доводили факт та склад адміністративного правопорушення за оскаржуваною постановою.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЗАВ № 04205811 від 01.12.2023 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі /серії ЗАВ № 04205811 від 01.12.2023 року/ протиправною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити .

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.04.2025 року.

СуддяО. Я. Ярмола