Справа № 440/2680/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2680/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 14 березня 1988 року по 30 травня 1995 року до страхового стажу;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву про перерахунок пенсії та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14 березня 1988 року по 30 травня 1995 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії та до призначення в частині зарахування страхового стажу за період роботи з 14 березня 1988 року по 30 травня 1995 року у Артемівському відділі соціального захисту населення Донецької області. Разом із заявою про перерахунок пенсії подано копію трудової книжки НОМЕР_1 . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2024 №62 відмовлено перерахунку пенсії та повідомлено про необхідність надати уточнюючу довідку про підтвердження періоду роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995 у зв`язку з відсутністю інформації про реорганізацію. Вказане рішення вважає протиправним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 повторно витребувано докази по справі.

Відповідач правом подати відзив не скористався.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Бахмут) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з довідкою від 04.03.2024 №1607- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 /а.с.9/.

14.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зарахувати до страхового стажу період роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995 в Артемівському відділі соціального захисту населення Донецької області /а.с.27/. До заяви, зокрема, додано копію трудової книжки серія НОМЕР_2 .

Вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким прийнято рішення від 18.10.2024 №62 /а.с.34 зворотній бік/.

Зазначеним рішенням відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 14.10.2024, оскільки для зарахування періоду роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995 необхідно надати уточнюючу довідку про підтвердження вищезазначеного періоду роботи у зв`язку з відсутністю інформації про реорганізацію.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2024 №62 про відмову в перерахунку пенсії протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.

За змістом абзаців 1, 2 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За приписами частини 1 статті 25 Закону № 1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до набрання чинності Законом № 1058-IV стаж роботи для призначення пенсії регламентувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені статтею 56 Закону № 1788-XII.

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1, 2).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення пенсії за віком з 01.01.2024 є досягнення особою 60 років і наявність страхового стажу не менше 31 року. При цьому для обчислення розміру пенсії застосовується коефіцієнт страхового стажу, що залежить від суми місяців страхового стажу, врахованих органом Пенсійного фонду.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом № 1058-IV, підлягають зарахуванню до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто, в тому числі, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року.

Предметом спору у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2024 №62 /а.с.34 зворотній бік/, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки для зарахування періоду роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995 необхідно надати уточнюючу довідку про підтвердження вищезазначеного періоду роботи у зв`язку з відсутністю інформації про реорганізацію.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд враховує таке.

Матеріали пенсійної справи позивача містять трудову книжку серія НОМЕР_2 від 15.09.1981 /а.с.10-15/, з якої слідує, що згідно наказу №5 від 18.03.1988 ОСОБА_1 з 14.03.1988 прийнята на посаду працівника соціальної допомоги Артемівського районного відділу соціального забезпечення Донецької області /запис 11/. Наказом №17 від 23.05.1995 ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючої відділом соціальної допомоги з 30.05.1995 /запис 13/.

Отже, трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 15.09.1981 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 14.03.1988 по 30.05.1995 працювала в Артемівському районному відділу соціального забезпечення Донецької області.

Суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

Крім того, вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати уточнюючу довідку про підтвердження періоду роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995 є не тільки безпідставною, але і нереальною для виконання, оскільки установа в якій працювала ОСОБА_1 розташована в місті Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області, яке на сьогоднішній день окупована російською федерацією.

Підсумувати вищевикладене можна тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зараховано до страхового стажу позивача значну частину стажу, яку вона здобула на території Донецької області України, яка на сьогоднішній день частково окупована військами російської федерації та є зоною активних бойових дій, що в свою чергу призвело до позбавлення позивача його законного права на належний розмір пенсії.

Для допризначення пенсії відповідач піддає сумніву наявні у позивача первинні документи (трудову книжку колгоспника) і вимагає надати уточнюючу довідку, розуміючи, що позивач не зможе її надати у зв`язку зі збройною агресією російської федерації та окупацією міста Бахмут Донецької області.

Відповідно до ч. З ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ч.ч. 1, 3 ст. 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Відтак всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання належної пенсії лише з тих підстав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації частина території України опинилася в окупації.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області неправомірно відмовлено у врахуванні до стажу період роботи позивача з 14.03.1988 по 30.05.1995. Прагнення уточнити певні дані не може позбавляти особу права на пенсію.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 18.10.2024 №62 прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене вище, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2024 №62 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 14.10.2024 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995, що відображений в трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 15.09.1981.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Інститутська, 4, м.Кам`янське, Дніпропетровська область, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2024 №62 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 14.10.2024 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.03.1988 по 30.05.1995, що відображений в трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 15.09.1981.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко