Справа № 320/19923/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Оксененка О.М., Черпака Ю.К.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представник позивача: Ганжи А.М.

представника відповідача: Франчука Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна») звернулось до суду із адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі по тексту - відповідач, Центральне міжрегіональне управління ДПС) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №3 та №3 від 25 січня 2023 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС, на підставі п.п. 75.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено документальну позагланову виїзну перевірку ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна», з питань законності деклерування заявленого до відшгодування з бюджету податку на додану вартість та від?ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2022 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результаками проведеної перевірки, контролюючим органом складено акт перевірки від 14.12.2022 №1481/5/31-00-04-01-03/38307757 (далі по тексту - акт перевірки), в якому встановлено порушення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів Україна від 28 січня 2016 року №21.

На думку податкового органу, позивачем завищено від?ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду, а саме: завхищено податковий кредит у сумі 6 040 027 грн., завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платика у банку на 5 997 035 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 42.992 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі висновків акту перевірки, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС прийнято податкові повідомлення - рішення від 25.01.2023 №3 про завищення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 42 992 грн., та №3 про завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 5 997 035 грн. та 2 998 517, 50 грн, за штрафними санкціями (далі по тексту - оскаржувані ППР).

Не погодившись з оскаржуваними ППР, позивачем подано скаргу до контролюючого ДПС України, в порядку ст. 56 ПК України.

Рішенням ДПС України від 27.04.2023 №10325/6/99-00-06-01-02-06 оскаржувані ППР від 25.01.2023 №3 та №3 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи оскаржувані ППР протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з контролюючим органом та дійшов висновку, що позивачем не було підтверджено реальність господарських операцій в ході судового розгляду, у зв?язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відсутність факту реального одержання (купівлі) сировини у досліджуваних періодах, що засвідчує недійсність (неможливість) формування ними відповідного активу та доводить фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару (готової продукції та нереальність здійснення постачання (продажу) товарів (готової продукції) на адресу позивача.

Окрім того, судом першої інстанції зазначено, що позивачем не підтверджено операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності, а також перевіркою не встановлено реальний факт отримання послуг перевезення вантажу залученими силами.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відтак, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Як передбачено п.198.2 ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Положеннями п.200.4 ст.200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Так, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до змісту п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом положень абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 2 п.198.6 ст.198 ПК України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідивши наявні в справі докази та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

У даному випадку, податковим органом ставляться під сумнів господарські відносини між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та його контрагентами: ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», ТОВ «Аллітеранс», ФГ «ВІКТОРІЯ», ТОВ «Каспій агро», ФГ «Алінка агро» по ланцюгу постачання.

Щодо контрагента ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», судом апеляційної інстанції встановлено настцпне.

У періоді лютий, липень 2022 року ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» мало взаємовідносини з контрагентом - ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент».

Податковим органом проведено аналіз інформації, що міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту позивача ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент» і встановлено наступне:

??- перебуває на обліку ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Соборний р-н, м. Дніпро);

??- стан платника податків за основним місцем обліку - 0;

??- основний вид діяльності - 46.21-оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;

??- засновники: ОСОБА_1 ) - являється посадовою особою одночасно на 3 СГ.

??- кількість працюючих - 5 особи.

До перевірки ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» надано документи по взаєморозрахунках з ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент» типові договори поставки (додаток №1), видаткові накладні (додаток №3), товарно-транспортні накладні (додаток №4).

У зазначених товарно-транспортних накладних вказано: пункти розвантаження: - ПрАТ «Дніпровський КПК», Верхньодніпровський р-н, смт. Дніпровське, вул. О.Островського 11; - ПрАТ «Інтеркорн», м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 120; -вул. Рибальська 12, с. Бровари, Глобинський р-н, Полтавська обл.

Перевізником є ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС», вид діяльності якого є 52.29-інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за II квартал 2022 року не встановлено виплат доходу працівникам, зазначеним в товарно-транспортних накладних як водії.

- повідомлення за формою №20-ОПП: автомобіль, офіс.

В ході судового розгляду, надано товарно-транспортні накладні з номерними знаками автотранспорту, якими було здійснено перевезення зерна кукурудзи, зокрема: -автомобілі: НОМЕР_107, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_104, НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_105, НОМЕР_9 , НОМЕР_106, НОМЕР_10 , НОМЕР_108, НОМЕР_109, НОМЕР_110, НОМЕР_111, НОМЕР_112, НОМЕР_113, НОМЕР_11 , НОМЕР_114, НОМЕР_12 , НОМЕР_115, НОМЕР_116, НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 ;- причіпи: НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_117, НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_123, НОМЕР_122,НОМЕР_121, НОМЕР_120, НОМЕР_119, НОМЕР_25 , НОМЕР_118, НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 .

Згідно з аналізом баз даних встановлено відсутність у ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» автотранспорту з вищевказаними номерними знаками.

Отже, згідно з аналізом даних ЄРПН, судом не встановлено придбання ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» послуг оренди автотранспорту.

Таким чином, за результатами аналізу наявної податкової інформації по підприємству, який вказано в товарно-транспортних наладних як перевізник, податковий орган дійшов висновк, з яким погодився суд першої інстанції, встановлено відсутність достатніх ресурсів (транспортних засобів, водіїв, залучення третіх осіб) для виконання взятих зобов`язань.

Відносно ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» наявне рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 09.06.2022 №14104 п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (Згідно аналізу баз даних наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення операцій, а саме: придбання товару нетипового для здійснення діяльності та відсутність подальшої його реалізації (ймовірна підміна товарних позицій).

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 за №128/2568) (далі - Правила), перевізник - фізична або юридична особа - суб?єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 12.1 Правил при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України (постанова КМ №869 від 21.10.2015 із змінами), забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з наданими до перевірки товарно-транспортних накладних, встановлено перевезення вантажу автомобілем фактичною масою, що перевищує 24 т.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що виписані ТТН на постачання товару не можуть вважатися належно оформленими, так як перевезення вантажу здійснювалось з порушенням Правил дорожнього руху України, відповідно до наказу Мінтрансу України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.1997 №363, в частині порушення правил перевезення вантажу, що ставить під сумнів факт перевезення товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим зазначений висновок суду першої інстанції, оскільки ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» є перевізником, який самостійно несе відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України.

Окрім того, чинне законодавство не передбачає для формування витрат (податкового кредиту) у платників податків обов`язкової наявності товарно-супровідних документів щодо перевезення товарів, тобто з метою податкового обліку така не застосовується.

Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-111 визначено, що перевезення вантажів здійснюється на підставі цивільно-правових договорів, без застереження щодо обов`язкового застосування ТТН, які за своєю суттю можуть бути тільки однією з рекомендованих форм договору перевезення.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції не надано оцінку реальності або нереальності господарських операцій позивача з контрагентом, і помилково досліджено питання про правила перевезення вантажів.

Також, податковим органом в акті перевірки зазначено, що відповідно до даних ЄРПН, за період лютий, липень 2022 року, встановлено реєстрацію на ім`я ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент» податкових накладних щодо придбання кукурудзи, у контрагентів:

1) ПАТ «ПОЛТАВАРИБГОСП», який:

- перебуває на обліку ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Царичанський р-н);

- юридична адреса: дані відсутні;

- основний вид діяльності: 01.11-вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

- кіл-ть працюючих за даними 4 ДФ III квартал 2022 року - 10 осіб;

- керівник - Кисліченко Сергій Анатолійович (НОМЕР_124) - являється посадовою особою одночасно на 3 СГ;

- головний бухгалтер - Шпирна Лариса Іванівна (НОМЕР_125);

- повідомлення за формою №20-ОПП: бочка, бензоколонка, офіс, колісна техніка для всіх видів робіт, автопричеп, гусенична техніка для всіх видів робіт, трактори колісні, лабораторія, вагова, склад.

- відомості про наявні земельні ділянки - 5 983,5 га.

Згідно з даними ЄРПН починаючи з 01.06.2021 по 31.07.2022 (орієнтований період збору та реалізації врожаю 2021 року) ПАТ «ПОЛТАВАРИБГОСП» реалізовано зернових в кількості 48 731,60 т.:

- кукурудза (УКТ ЗЕД 1005), в кількості 41 925,75 т. на суму ПДВ 26 080,7 тис.грн.;

- соняшник (УКТ ЗЕД 1206), в кількості 6 305,86 т. на суму ПДВ 9 310,6 тис.грн.;

- соя (УКТ ЗЕД 1201), в кількості 500 т. на суму ПДВ 736,84 тис.грн.;

Відповідно до статистичних даних середня врожайність сільськогосподарських культур у Полтавській області в 2021 році складала:

- кукурудза 6,5 т/га; (необх.кільк.ріллі-кільк/врожайність; 6 450,11=41 925,75 /6,5);

-соняшник 2,6 т/га; (необх.кільк.ріллі-кільк/врожайність; 2 425,33 =6 305,86 /2,6);

- соя 2,1 т/га; (необх.кільк.ріллі-кільк/врожайність; 238,09 =50 /2,1).

Таким чином, на думку податкового органу, для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур в розмірі 48 731,60 т. у сільськогосподарського виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 9113,53 га., з врахування іншої реалізованої зернової культури, тобто на 3 130,03 га або на 34,34% більше ніж наявно у ПАТ «ПОЛТАВАРИБГОСП».

Беручи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу, і дійшов висновку про неможливість вирощувати ПАТ «ПОЛТАВАРИБГОСП» сільськогосподарської продукції у задекларованих обсягах, у зв?язку із відсутністю земельних ділянок у необхідній кількості.

2) ТОВ «АГРОЗЕМЛЕРЕСУРС», який:

- перебуває на обліку ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Царичанський р-н);

- юридична адреса: 51032, Дніпропетровська обл., Царичанський район, с. Цибульківка, вул. Шкільна, буд. 1;

- основний вид діяльності: 01.11-вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

- кіл-ть працюючих за даними 4 ДФ III квартал 2022 року - 1 особа;

- керівник - Кисліченко Сергій Анатолійович (НОМЕР_124) - являється посадовою особою одночасно на 3 СГ;

- головний бухгалтер - Шпирна Лариса Іванівна (НОМЕР_125);

- повідомлення за формою №20-ОПП: бочка, бензоколонка, офіс, колісна техніка для всіх видів робіт, автопричеп, гусенична техніка для всіх видів робіт, трактори колісні, лабораторія, вагова, склад;

- відомості про наявні земельні ділянки - 739,049 га.

Згідно з даними ЄРПН, починаючи з 01.06.2021 по 31.07.2022, орієнтований період збору та реалізації врожаю 2021 року ТОВ «АГРОЗЕМЛЕРЕСУРС» реалізовано зернових в кількості 6 964,67 т:

- кукурудза (УКТ ЗЕД 1005), в кількості 6 265 т. на суму ПДВ 3 537,5 тис.грн.;

- соняшник (УКТ ЗЕД 1206), в кількості 699,67 т. на суму ПДВ 1 245,9 тис.грн.

Відповідно до статистичних даних, середня врожайність сільськогосподарських культур у Дніпропетровській області в 2021 році складала:

- кукурудза 4,7 т/га; (необх.кільк. ріллі-кільк/врожайність; 1 332,98 = 6265 /4,7);

- соняшник 2,3 т/га; (необх.кільк.ріллі-кільк/врожайність; 304,20 = 699,67 (2,3).

Таким чином, за висновками податкового органу, для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур в розмірі 6 964,67 т. у сільськогосподарського виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 1 637,18 га., з врахування іншої реалізованої зернової культури, тобто на 898,131 га або на 54,8% більше ніж наявно у ТОВ «АГРОЗЕМЛЕРЕСУРС».

Беручи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу, і дійшов висновку про неможливість вирощувати ТОВ «АГРОЗЕМЛЕРЕСУРС» сільськогосподарської продукції у задекларованих обсягах, у зв?язку із відсутністю земельних ділянок у необхідній кількості.

Колегія суддів дослідивши вищевказані висновки суду першої інстанції вважає їх помилковими та зазначає, що під час дослідження питання про підтвердження наявності у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в основу висновків не можуть бути покладені припущення податкового органу та статистичні дані.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що чинним законодавством не покладено на позивача, як платника податку, обов`язку надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у його контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення господарських операцій та завищення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за серпень 2022 року на 3 302 980,53 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правовідносинам контрагента позивача ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент» з його контрагентами, оскільки це не є предметом спору в даному випадку.

Натомість, матеріали справи містять належні первинні документи, які підтверджують господарську діяльність між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент».

Щодо взаємовідносин з контрагентом - ТОВ «Аллітеранс», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, у ході перевірки, відповідно до наданих паперових носіїв за формою первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та оформлених податкових накладних, зареєстрованих у ЄРПН встановлено, що ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна», у періоді лютий 2022 року мало взаємовідносини з ТОВ «Аллітеранс».

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» та зазначено в акті перевірки по контрагенту ТОВ «Аллітеранс» встановлено:

- перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Верхньодніпровський р-н)

- юридична адреса - 5050, м.Київ, Шевченківський р-н, вул. Юрія Іллєнка, буд. 12, корп. А, кв. 3.

- основний вид діяльності - 49.41-вантажний автомобільний транспорт;

- керівник/головний бухгалтер - Щеглов Сергій Іванович ) - являється посадовою особою одночасно на 2 СГ;

- кількість працюючих - 12 осіб;

- повідомлення за формою №20-ОПП: автомобіль, автопричеп, автозаправний комплекс, офіс.

До перевірки ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» позивачем надано документи по взаєморозрахунках з ТОВ «Аллітеранс» типові договори поставки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

У товарно-транспортних накладних вказано пункт розвантаження:

- ПрАТ «Дніпропетровський КПК» смт. Дніпровське, Верхньодніпровський р-н, Дніпропетровська обл., вул. Островського, 11

пункт навантаження:

- Одеська обл., Березівський р-н, смт Раухівка, вул Гвардійська, буд 30.

Також були надані товарно-транспортні накладні, у яких перевізником вказано підприємство: - ТОВ «Аллітеранс».

До перевірки надано товарно-транспортні накладні з номерними знаками автотранспорту, якими було здійснено перевезення зерна кукурудзи:

- автомобілі: НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_126, НОМЕР_127, НОМЕР_128, НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_131, НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_132, НОМЕР_133, НОМЕР_53 , НОМЕР_54 , НОМЕР_134, НОМЕР_55 , НОМЕР_135, НОМЕР_142, НОМЕР_56 , НОМЕР_140, НОМЕР_57 , НОМЕР_138, НОМЕР_139, НОМЕР_58 ,НОМЕР_137, НОМЕР_59 , НОМЕР_60 , НОМЕР_61 , НОМЕР_62 , НОМЕР_136, НОМЕР_141, НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , НОМЕР_65 ;

- причіпи: НОМЕР_145, НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_144, НОМЕР_68 , НОМЕР_152, НОМЕР_69 , НОМЕР_70 , НОМЕР_130, НОМЕР_71 , НОМЕР_129, НОМЕР_72 , НОМЕР_73 , НОМЕР_74 , НОМЕР_75 , НОМЕР_82, НОМЕР_76 , НОМЕР_77 , НОМЕР_78 , НОМЕР_79 , НОМЕР_143, НОМЕР_149, НОМЕР_148, НОМЕР_147, НОМЕР_146, НОМЕР_156, НОМЕР_155, НОМЕР_154, НОМЕР_80 , НОМЕР_153, НОМЕР_81 , НОМЕР_151, НОМЕР_82 , НОМЕР_150, НОМЕР_83 , НОМЕР_84 , НОМЕР_85 , НОМЕР_86 , НОМЕР_87 , НОМЕР_88 , НОМЕР_89 .

Згідно з аналізом баз даних, податковим органом встановлено відсутність у ТОВ «Аллітеранс» автотранспорту з вказаними номерними знаками.

Також, податковим органом встановлено, що відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за лютий 2022 року ТОВ «Аллітеранс» не встановлено виплати доходу працівникам (водіям), зазначеним в товарно-транспортних накладних.

Згідно з проведеним аналізом інформації, яка міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ТОВ «Аллітеранс», відповідач дійшов висновку, з яким помилково погодився суд першої інстанції, що згідно з аналізом даних 20-ОПП відображено (об?єкти оподаткування) у ТОВ «Аллітеранс» відсутній автомобільний транспорт та згідно з даними ЄРПН послуги перевезення не придбавалися та оренда автомобільного транспорту не здійснювалась, що свідчить про відсутність надання перевізником ТОВ «Аллітеранс» послуг транспортування для ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна».

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що в порушення наказу Мінтрансу України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.1997 №363 виписані ТТН на постачання товару суд не може вважати належно оформленими, так як перевезення вантажу здійснювалось з порушенням Правил дорожнього руху України в частині порушення правил перевезення вантажу, що ставить під сумнів факт перевезення товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи та наявні первинні документи зазначає наступне.

Дослідивши вищевказані висновки суду першої інстанції вважає їх помилковими та зазначає, що під час дослідження питання про підтвердження наявності у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в основу висновків не можуть бути покладені припущення податкового органу та статистичні дані.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що чинним законодавством не покладено на позивача, як платника податку, обов`язку надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у його контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення господарських операцій та завищення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за серпень 2022 року на 1 617 889,52 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Аллітеранс», є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правовідносинам контрагента позивача ТОВ «Аллітеранс» з його контрагентами, оскільки це не є предметом спору в даному випадку.

Натомість, матеріали справи містять належні первинні документи, які підтверджують господарську діяльність між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та ТОВ «Аллітеранс».

Щодо взаємовідносин з контрагентом - ФГ «ВІКТОРІЯ», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

У ході проведення перевірки, відповідно до наданих паперових носіїв за формою первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та оформлених податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних Центральним міжрегіональним управлінням ДПС встановлено, що ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна», у періоді лютий 2022 року, мало взаємовідносини з ФГ «ВІКТОРІЯ».

Проведеним аналізом інформації, яка міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ФГ «ВІКТОРІЯ» встановлено:

- перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Царичанський р-н)

- юридична адреса -вулиця Українська, буд. 28, с. Бабайківка, Царичанський район, Дніпропетровська обл., 51010;

- основний вид діяльності - 01.11-вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

- керівник/головний бухгалтер - Головко Вікторія Анатоліївна );

- кількість працюючих - 6 осіб;

- повідомлення за формою №20-ОПП: автомобіль, земельна ділянка- 1 од., автозаправочна станція (АЗС), бочка, склад., офіс, колісна техніка для всіх видів робіт, ад автотранспорт, трактор колісний, гараж, комплекс, земельні ділянки - 63,86 га.

До перевірки ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» надано документи по взаєморозрахунках з ФГ «ВІКТОРІЯ» типові договори поставки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

У зазначенихє товарно-транспортних накладних вказано пункти розвантаження:

- ПрАТ «Дніпропетровський КПК» смт. Дніпровське, Верхньодніпровський р-н, Дніпропетровська обл., вул. Островського, 11;

пункти навантаження:

- вул. Забережна, 1, с. Юр?ївка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл.

До перевірки були надані товарно-транспортні накладні, у яких перевізником вказані: ФГ «Вікторія» (); ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_90 ); ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_91 ), ОСОБА_4 (код НОМЕР_92 ).

Також, до перевірки надано ТТН з вказаними номерними знаками автотранспорту, якими було здійснено перевезення зерна кукурудзи: автомобілі: НОМЕР_93 ; причіпи: НОМЕР_94 .

Згідно з аналізом баз даних, податковим органом встановлено відсутність у «ВІКТОРІЯ» автотранспорту з вказаними номерними знаками.

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ФГ «ВІКТОРІЯ», також встановлено, що згідно з аналізом даних 20-ОПП відображено (об?єкти оподаткування) у ФГ «ВІКТОРІЯ» відсутній автомобільний транспорт, та згідно з даними ЄРПН послуги перевезення не придбавалися та оренда автомобільного транспорту не здійснювалась, що в свою чергу, на думку податкового органу, свідчить про відсутність надання перевізником ФГ «ВІКТОРІЯ» послуг транспортування для ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна».

Також, контролюючим органом встановлено і зазначено в акті перевірки, що проведеним аналізом ЄРПН встановлено відсутість придбання товарів з номенклатурою: зерно кукурудзи, насіння соняшника, пшениця.

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи та наявні первинні документи зазначає наступне.

Дослідивши вищевказані висновки суду першої інстанції вважає їх помилковими та зазначає, що під час дослідження питання про підтвердження наявності у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в основу висновків не можуть бути покладені припущення податкового органу та статистичні дані.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що чинним законодавством не покладено на позивача, як платника податку, обов`язку надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у його контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення господарських операцій та завищення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за серпень 2022 року на 691 936,03 грн. по взаємовідносинам з ФГ «ВІКТОРІЯ», є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правовідносинам контрагента позивача ФГ «ВІКТОРІЯ» з його контрагентами, оскільки це не є предметом спору в даному випадку.

Натомість, матеріали справи містять належні первинні документи, які підтверджують господарську діяльність між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та ФГ «ВІКТОРІЯ».

Щодо взаємовідносин з контрагентом - ТОВ «Каспій Агро», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, під час проведення перевірки, відповідно до наданих паперових носіїв за формою первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та оформлених податкових накладних, зареєстрованих у ЄРПН встановлено, що ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна», у періоді лютого 2022 року, мало взаємовідносини з ТОВ «Каспій Агро», що включені в декларацію за серпень 2022 року.

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ТОВ «Каспій Агро» встановлено:

- перебуває на обліку в ГУ ДІС у Полтавській області (Диканський р-н);

- юридична адреса - 38500, Полтавська обл., Диканський район, смт. Диканька, вул. Незалежності, буд. 6.

- основний вид діяльності - 49.41-вантажний автомобільний транспорт;

- керівник/головний бухгалтер - Тесля Максим Олександрович (НОМЕР_157);

- кількість працюючих - 114 осіб;

- повідомлення за формою №20-ОПП: трактор колісний, офіс, колісна техніка для всіх видів робіт, склад, автомобіль, автопричеп, виробнича ділянка, бочка, автостоянка, бензоколонка, земельна ділянка;

- відомості про наявні земельні ділянки - не звітує.

До перевірки позивачем надано документи по взаєморозрахунках з ТОВ «Каспій Агро» типові договори поставки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

У товарно-транспортних накладних вказані пункти розвантаження:

- ПрАТ «Дніпропетровський КПК» смт. Дніпровське, Верхньодніпровський р-н, Дніпропетровська обл., вул. Островського, 11; ПрАТ «Інтеркорн», м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 120;

пункти навантаження:

- 52472, Дніпропетровська обл., Солонянський р-н, село Військове, провулок Абельханова, буд 15.

До перевірки позивачем надано товарно-транспортні накладні, у яких перевізником вказано підприємство: ТОВ «Каспій Агро», з вказаними номерними знаками автотранспорту, якими було здійснено перевезення зерна кукурудзи: автомобілі: НОМЕР_95 , НОМЕР_96 , НОМЕР_97 ; причіпи: НОМЕР_98 , НОМЕР_99 , НОМЕР_100 , НОМЕР_101 .

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ТОВ «Каспій Агро», судом першої інстанції встановлено, що згідно з аналізом даних 20-ОПП відображено (об?екти оподаткування) у ТОВ «Каспій Агро» відсутній автомобільний транспорт, та згідно з даними ЄРПН послуги перевезення не придбавалися та оренда автомобільного транспорту не здійснювалась, що свідчить про відсутність надання перевізником ТОВ «Каспій Агро» послуг транспортування для ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна».

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи та наявні первинні документи зазначає наступне.

Дослідивши вищевказані висновки суду першої інстанції вважає їх помилковими та зазначає, що під час дослідження питання про підтвердження наявності у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в основу висновків не можуть бути покладені припущення податкового органу та статистичні дані.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що чинним законодавством не покладено на позивача, як платника податку, обов`язку надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у його контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення господарських операцій та завищення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за серпень 2022 року на 384 228,69 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Каспій Агро», є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правовідносинам контрагента позивача ТОВ «Каспій Агро» з його контрагентами, оскільки це не є предметом спору в даному випадку.

Натомість, матеріали справи містять належні первинні документи, які підтверджують господарську діяльність між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та ТОВ «Каспій Агро».

Щодо взаємовідносин з контрагентом - ФГ «Алінка Агро», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

У ході проведення перевірки, відповідно до наданих паперових носіїв за формою первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та оформлених податкових накладних, зареєстрованих у ЄРПН встановлено, що ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна», у періоді грудень 2021 року мало взаємовідносини з ФГ «Алінка Агро», які включені в декларацію за серпень 2022 року.

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагенту ФГ «Алінка Агро» встановлено:

- перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській обл. (Царичанський р-н);

- стан платника - 0.платник податків за основним місцем обліку;

- юридична адреса - вулиця Забережна, буд. 1, с. Юр?ївка, Царичанський район, Дніпропетровська обл., 51020;

- основний вид діяльності - 01.11-вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

- засновник/керівник/головний бухгалтер - Головко Аліна Андріївна );

- кількість працюючих - 3 особи;

- повідомлення за формою №20-ОПП:, бочка, склад, колісна техніка для всіх видів робіт, трактор колісний, офіс, земельні ділянки - 1,79 га.

Позивачем надано документи по взаєморозрахунках з ФГ «Алінка Агро» типові договори поставки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, в яких вказано пункти розвантаження:

- ПрАТ «Дніпровський КПК», Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, смт. Дніпровське, вул. Олександра Островського,11 ПрАТ «ІНТЕРКОРН», м. Дніпро, вул. М. Малиновського, 120.

пункти навантаження:

- Дніпропетровська область, Царичанський р-н, с. Юрівка вул. Забережна 1.

За даними 20-ОПП у ФГ «Алінка Агро» відсутні складські приміщення за вказаною адресою як пункт навантаження у товарно-транспортних накладних відсутні. Послуги зберігання в ЄРПН відсутні.

До перевірки надано ТТН з вказаними номерними знаками автотранспорту, якими було здійснено перевезення зерна кукурудзи: автомобілі: НОМЕР_102 ; причіпи: НОМЕР_103 .

Згідно з аналізом баз даних, контролюючим органом встановлено відсутність у ФГ «Алінка Агро» та контрагентів автотранспорту з вищевказаними номерними знаками.

За наслідками проведеного аналізу, судом першої інстанції встановлено неможливість вирощувати ФГ «Алінка Агро» сільськогосподарської продукції у задекларованих обсягах, у зв?язку із відсутністю земельних ділянок у необхідній кількості.

Також, контролюючим органом встановлено і зазначено в акті перевірки, що проведеним аналізом ЄРПН встановлено відсутість придбання товарів з номенклатурою: зерно кукурудзи та насіння соняшника.

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи та наявні первинні документи зазначає наступне.

Дослідивши вищевказані висновки суду першої інстанції вважає їх помилковими та зазначає, що під час дослідження питання про підтвердження наявності у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в основу висновків не можуть бути покладені припущення податкового органу та статистичні дані.

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що чинним законодавством не покладено на позивача, як платника податку, обов`язку надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у його контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення господарських операцій та завищення ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за серпень 2022 року на 42 992,29 грн. по взаємовідносинам з ФГ «Алінка Агро», є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки правовідносинам контрагента позивача ФГ «Алінка Агро» з його контрагентами, оскільки це не є предметом спору в даному випадку.

Натомість, матеріали справи містять належні первинні документи, які підтверджують господарську діяльність між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та ФГ «Алінка Агро».

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що за наслідками господарських операцій між ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» та контрагентами - ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», ТОВ «Аллітеранс», ФГ «ВІКТОРІЯ», ТОВ «Каспій агро», ФГ «Алінка агро» підприємство позивача зазнало змін майнового стану, що підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи та досліджені судом апеляційної інстанції в повному обсязі.

Таким чином, висновки податкового органу, які помилково взяв до уваги суд першої інстанції, про відсутність реального характеру відповідних операцій між позивачем та його контрагентами, є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Крім того, в даному випадку посилання контролюючого органу про наявність податкової інформації з бази ДПС щодо третіх осіб, які не були учасниками господарських операцій з позивачем не може бути підставою для притягнення до відповідальності позивача.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 року по справі №160/3364/19 вказала на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови»),

Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) тощо не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.

Крім того, у пункті 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі 160/3364/19 сформульовано висновок про те, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

З урахуванням вищезазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час укладання та виконання договорів з контрагентами позивача - ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», ТОВ «Аллітеранс», ФГ «ВІКТОРІЯ», ТОВ «Каспій агро», ФГ «Алінка агро» були належним чином зареєстрованими платниками податків та згідно ЄДР були зареєстровані за місцем знаходження, мали статус юридичних осіб, і були наділений правоздатністю та дієздатністю, мали право укладати з позивачем будь-які договори.

При цьому, відповідач не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів того, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним, чи міг бути обізнаним про допущення його контрагентом певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності, оскільки, укладаючи угоду зі своїми контрагентом, позивач мав всі документальні підтвердження господарської правосуб`єктності контрагента: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов`язання, нести за ними відповідальність тощо.

Отже, надані ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» первинні документи, які містяться в матеріалах справи та додані позивачем під час розгляду справи на флеш-накопичувачі в електронному вигляді, доводять реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Транспорт Лоджистік Менеджмент», ТОВ «Аллітеранс», ФГ «ВІКТОРІЯ», ТОВ «Каспій агро», ФГ «Алінка агро».

З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції про неможливість встановити реальність господарських операцій позивача з контрагентами, на підставі наданих первинних документів, адже вони носять формальний характер, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені колегією суддів в повному обсязі.

З огляду на вище викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, за наслідками яких сформовано витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування та спірний податковий кредит, відповідно висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 КАС України).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що доводи апеляційної скарги ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ Україна» є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову - помилковими, відповідно оскаржувані ППР Центрального міжрегіонального управління ДПС №3 та №3 від 25 січня 2023 року є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 139 КАС України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачений позивачем під час подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 67 100,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В::

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» - задовольнити повністю.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків №3 та №3 від 25 січня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТАРЧ Україна» (), витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 67 100,00 грн. (шістдесят сім тисяч сто грн.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 17.04.2025 року