Справа № 160/29699/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
07.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем під час винесення податкового повідомлення-рішення неправильно визначено базу оподаткування по податку на нерухоме майно, адже належна позивачу на праві приватної власності частка на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальної площі 260,9 м2, становить 1/2. Також позивачем зазначено, що відповідачем не направлялося оскаржене податкове повідомлення-рішення, що в свою чергу позбавляє позивача обов`язку по сплаті податку на нерухоме майно. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
12.11.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що у своїй діяльності щодо оподаткування нерухомого майна, органи ДПС керуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого позивач є власником, зокрема об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 260,9 м2. Щодо строків направлення оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідачем зазначено, що у відповідності до норм чинного законодавства України, у випадку несвоєчасного направлення податковим органом податкових повідомлень-рішень, фізичні особи звільняються лише від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Таким чином, несвоєчасне отримання податкового повідомлення-рішення жодним чином не звільняє платника податків від обов`язку по сплаті податку на нерухоме майно, а є лише підставою для здійснення такої оплати в більш пізній термін. На підставі зазначеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
05.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представником позивача заперечувалися доводи, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, з урахуванням доводів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як платник податку на нерухоме майно.
Як вбачається із даних інформаційної системи ДПС України, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником, зокрема, таких об`єктів нерухомого майна:
- квартира, загальною площею 260,9 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, контролюючим органом, сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч.8.3 ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок.
Згідно п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.265.1.1 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 266.3 ст. 266 Кодексу).
Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1. п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до пп.266.9.1 п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та зборів та інших обов`язкових платежів.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються, зокрема. питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України
Згідно ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.
Рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2022 №2/22 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста» затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказаним рішенням встановлено ставку податку на період 2023 року у розмірі 1,20, яку застосовано контролюючим органом в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, загальна площа об`єкту житлової нерухомості, що перебуває у власності позивача складає 260,9 кв.м.

За податковим повідомленням-рішенням № 2-0462-UA0033698 від 25 вересня 2024 року позивачу нараховано податок у розмірі 10488,18 грн. за 2023 рік за об`єкт нерухомого майна, загальною площею 260,90 кв.м., розмір частки 130,45 кв.м. Дніпровської міської ради №2/24 від 13.07.2022 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста», яким встановлено ставку податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб - у розмірі 1,2 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2023 (1,2%*6700,00 грн. = 80,4 кв.м, з урахуванням періоду нарахування 12 міс, таким чином, позивачу обгрунтовано нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 5664,18 грн.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення за податковий період 2023 року прийняте посадовими особами контролюючого органу без урахування пільг з податку на нерухомість на території м. Дніпра, встановлених рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2022 №2/22 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста».

Отже, податкове повідомлення-рішення № 2-0462-UA0033698 від 25 вересня 2024 року за 2023 рік, на суму 10488,18, є протиправним та підлягає скасуванню частково на суму 4823, 82 грн.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 26, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 2-0462-UA0033698 від 25 вересня 2024 року на суму 4823,82 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 562 (п`ятсот шістдесят дві) грн. 13 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 13.01.2025.

Суддя О.В. Царікова