Справа № 600/1795/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

21 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1795/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ ТА ІСТОРІЯ ЗАЯВИ

1.1. У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати, протиправною бездіяльність Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 3 ч. І ст.23 Закону України "Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

1.2. Ухвалою суду від 21.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

1.3. Одночасно з пред`явленням позову, відповідно до положень статей 25,150,152,153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачем подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

ІІ. АРГУМЕНТИ ЗАЯВНИКА

2.1. Заявник зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького адміністративного суду з позовом до Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 3 ч. 1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

2.2. Разом з позовом, ним відповідно подається до суду клопотання про забезпечення позову. Нагальність подання клопотання про забезпечення позову полягає у тому, що ОСОБА_1 , є особою особа, яка має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, і не повинен підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Проте призов на військову службу під час мобілізації унеможливить реалізацію права позивача на відстрочку від призову на військову службу.

2.3. При цьому, повідомляє, що представником Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області через засіб мобільного зв`язку було повідомлено позивача, ОСОБА_1 , про необхідність ним з`явитись 04.04.2025 року о 09:00 до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із хворобою, позивач до відповідача у зазначений в розпорядженні час не з`явився. Однак, зважаючи на те, що за заявою позивача відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації йому не було надано, в порушенні п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», не було надано, хоч він має на це право так як є військовозобов`язаним, на утриманні якого перебуває троє неповнолітніх дітей, тобто порушується право позивача на отримання ним відстрочки від призову на військову службу, у випадку призову позивача на військову службу під час мобілізації в нього змінитеся правовий статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

3.2. Так, відповідно до частин 1,2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

3.3. Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

3.4. У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

3.5. Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

3.6. Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

3.7. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

3.8. Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

3.19. Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

3.10. Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II). Однак, якщо заявник намагається запобігти своєму висланню з Договірної держави, такий засіб юридичного захисту буде ефективним лише в разі, якщо він автоматично зупиняє дію оскаржуваного рішення (див. рішення у справі "Жебремедин [Габерамадієн] проти Франції", N 25389/05, п. 66, ЄСПЛ 2007-V) (пункт 75).

3.11. Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

3.12. Водночас використання засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади.

3.13. Так, заявник стверджує, що ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про надання відстрочки, однак Комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 , рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, прийнято не було.

3.14. Поряд з цим, згідно розпорядження від 31.03.2025 року №2/1462 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність ним з`явитись 04.04.2025 року о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

3.15. Оцінюючи доводи заявника суд зазначає, що процедура надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення урегульована Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

3.16. Зокрема, згідно пункту 60 указаного Порядку № 56 У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6. Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

3.17. З огляду на доводи заявника жодного рішення щодо надання відстрочки або ж відмови у наданні відстрочки за поданою ОСОБА_1 заявою наразі не прийнято. Тобто, процедура розгляду заяви про надання відстрочки не завершена, відповідно до ухвалення комісією рішення позивача, як військовозобов`язаний, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, доводи поданого клопотання не свідчать про наявність будь-яких обставин про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняються дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

3.18. Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні.

3.19. У свою чергу, у разі забезпечення позову, суд невиправдано перешкоджатиме діям ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення мобілізаційних заходів (зокрема, взяття на облік військовозобов`язаних та резервістів, здійснення оповіщення вказаних осіб тощо), що в умовах воєнного стану є неприпустимими.

3.20. Відтак, суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов