Справа № 320/10083/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Київ справа №320/10083/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної митної служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 13.02.2023 №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 було оголошено догану.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення з огляду на недотримання порядку його прийняття та відсутності для цього правових підстав.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на обґрунтованості прийнятого ним рішення з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самого рішення, так і дотримання визначеного законом порядку його прийняття. Вказує, що у оскаржуваному наказі Держмитслужби міститься вся необхідна інформація. Встановлені дисциплінарною комісією порушення підтверджуються матеріалами дисциплінарного провадження та не спростовані доводами позовної заяви. Враховуючи доведеність обставин неналежного виконання позивачем покладених на нього обов`язків, беручи до уваги дотримання процедури ініціювання дисциплінарного провадження, Держмитслужба стверджує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу. Крім того, відповідачем було надано копію матеріалів дисциплінарної справи №93.

Щодо витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що пунктом 2.2 передбачено орієнтовний перелік послуг адвоката, які входять у ціну договору, та надання яких передбачалось під час укладення такого договору. Водночас, як вбачається, до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували фактично надані адвокатом послуги на виконання умов цього договору про правову допомогу, не надано розрахунку витрат на правову допомогу, що, беручи до уваги наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, де вказує, що відзив Державної митної служби України на адміністративний позов є очевидно необґрунтованим, доводи викладені в ньому не відповідають дійсним обставинам справи, спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Відзивом на позовну заяву не спростовано те, що Наказ Державної митної служби України №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким позивачу було оголошено догану, прийнятий на підставі упередженого ставлення, припущень, помилкових суджень, що мало наслідком прийняття хибних висновків щодо наявності у Позивача обов`язку вжиття заходів щодо належного обслуговування та експлуатації генератора. Відтак, Наказ Державної митної служби України №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким позивачу було оголошено догану є протиправним та підлягає скасуванню.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2021 року між Державною митною службою України (далі - Відповідач) з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено контракт про проходження державної служби №293, відповідно до якого позивач був призначений начальником відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України на термін з 14.07.2021 по 13.07.2024.

Відповідно до наказу Держмитслужби «Про порушення дисциплінарного провадження» від 02.01.2023 року №2-дс, стосовно позивача було порушено дисциплінарне провадження.

13.02.2023 Державною митною службою України було видано наказ №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким позивачу було оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд дисциплінарного провадження відбувся за наслідками невиїзної (дистанційної) перевірки, яка проходила з 21.11.2022 по 09.12.2022, за результатами якої було складено акт №10 від 09.12.2022.

Згідно п.3 акту № 10 від 09.12.2022 метою перевірки була: перевірка Департаменту бухгалтерського обліку планово-фінансової та господарської роботи щодо виходу з ладу електрогенератора 15.11.2022. Додатково, в п. 6 акту №10 від 09.12.2022 зазначено, що перевірка проводилась на предмет дотримання працівниками Департаменту бухгалтерського обліку планово-фінансової та господарської роботи вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів.

Разом з тим, позивач очолює відділ матеріального-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України. Тобто, структурно відділ, який він очолює, відноситься до іншого департаменту, а саме Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України.

Відтак, метою перевірки визначалась перевірка Департаменту бухгалтерського обліку планово-фінансової та господарської роботи, а не Департаменту адміністративно-господарської діяльності, що є іншою структурною одиницею.

Таким чином, комісія, яка склала акт №10 від 09.12.2022 року вийшла за межі повноважень щодо проведення перевірки, адже фактично відбулась перевірка структурного підрозділу відмінного від того, задля перевірки роботи якого і створювалась комісія.

Згідно п. 6 акту №10 від 19.12.2022 зазначено, що відповідно до записки Департаменту внутрішньої безпеки (ДВБ) від 16.11.2022 №25/123 встановлено, що «близько 19 год. 30 хв. 15.11.2022 року у зв`язку з масованими ракетними обстрілами території України з боку рф, трапилось екстрене відключення електроенергії у майновому комплексі Державної митної служби України за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г.

Після спрацювання електрогенератора та подачі навантаження останній вийшов з ладу, що, у свою чергу, призвело до відключення серверів Державної митної служби України та, відповідно, до перебоїв в роботі інформаційних ресурсів Державної митної служби».

Листом Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації від 23.11.2022 №23/586 надано наступну інформацію: в системі управління інцидентами, затвердженої наказом Держмитслужби від 12.03.2011 року №192, зафіксовано збій в роботі дизель-генератора (інцидент №57798, додається) за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г.

Вказане відключення призвело до зупинки роботи інформаційних систем, які розміщені на серверній інфраструктурі за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г.

Так, в Акті №10 від 09.12.2022 міститься таблиця з описом інциденту №57798, яка має назву «Збій в роботі Дизель-генератора 15.11.2022 року (Дегтярівська 11-Г)» та в ній наведено хронологію подій.

При цьому, у наведеній таблиці відсутня марка та будь-які ідентифікуючі ознаки дизель-генератора, а зазначена лише адреса його розташування, а саме: м. Київ, Дегтярівська 11-Г.

Відповідно до даних таблиці 15.11.2022:

« 16 год. 44 хв. відбулось відключення електроживлення, працює дизель-генератор. Обладнання працює в повному обсязі.

19 год. 20 хв. аварійне відключення дизель-генератора.

19 год. 40 хв. відключення ДБЖ та вимкнення мережевого та серверного обладнання.

19 год. 20 хв. 00 год. 20 хв. (16.11.2022) проведення ремонтних робіт з відновлення працездатності дизель-генератора.

00 год. 20 хв. включення дизель-генератора, відновлено резервне електропостачання…».

Таким чином, з 16 год. 44 хв. до 19 год.20 хв., тобто 2 год. 36 хв. дизель-генератор працював в нормальному режимі і обладнання працювало в повному обсязі.

Далі, як зазначено в акті №10 від 09.12.2022, комісією 29.11.2022 (з 14 год. 30 хв. до 14 год. 40 хв.) було проведено огляд електрогенератора у майновому комплексі Державної митної служби України за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-А.

Встановлено, дизельний електрогенератор знаходиться в технічному приміщенні майнового комплексу Державної митної служби України за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-А, марки «Perkins», має маркування: Engine No. HGA061158 U0470N, Designation. 2806CE16TAG1 1500RFM, Engine Rating. 433 BKW. Вказаний дизельний електрогенератор має інвентарний номер 1041-0813. Про вказане вище складено акт від 29.11.2022 №25/ВН/160.

Отже, підставою для проведення невиїзної (дистанційної) перевірки став вихід з ладу дизель-генератора, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г.

Натомість, Комісією 29.11.2022 (з 14 год. 30 хв. до 14 год. 40 хв.) було проведено огляд електрогенератора за іншою адресою, а саме: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-А.

Згідно Акту №10 від 09.12.2022 Комісії не надано в розпорядження Акт прийому- передачі на вказаний вище дизельний електрогенератор (марки «Perkins», має маркування: Engine № HGA061158 U0470N, Designation. 2806CE16TAG1 1500RFM, Engine Rating. 433 BKW та інвентарний номер 1041-0813), що може свідчити про його відсутність.

Додатково Комісія зазначає, що службовою запискою Департаменту від 29.11.2022 №22-06-01/568 надано копії документів, в тому числі акт приймання-передачі основних засобів від 21.10.2021 на «дизель-електростанцію ДГ А8-100М2, генератор синхронний ГС250М4У2 з комп.» з інвентарним № 1041-0813. Зазначений об`єкт основних засобів прийняв головний державний інспектор В.В. Майгула.

Таким чином, Комісія оглядала електрогенератор (марки «Perkins», має маркування: Engine № HGA061158 U0470N, Designation. 2806CE16TAG1 1500RFM, Engine Rating. 433 BKW та інвентарний номер 1041-0813), який знаходиться за адресою відмінною від адреси виходу з ладу генератора. Більше того, з наведеного вбачаються відсутніми документи, що підтверджують передачу вказаного електрогенератора на баланс як Державної митної служби України, так і відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України.

Натомість, за документами на баланс Державної митної служби України було передано дизель-електростанцію ДГ А8-100М2, генератор синхронний ГС250М4У2 з комп., що має аналогічний інвентарний № 1041-0813, який комісією на предмет справності не досліджувався.

Крім того, в матеріалах перевірки, які містяться в акті №10 від 09.12.2022, відсутні будь-які документи, що свідчать про встановлення причин виходу з ладу дизель-генератора, що мало місце 15.11.2022 за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г.

Відтак, не з`ясування причин виходу з ладу дизель-генератора, що мало місце 15.11.2022 за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, унеможливлює висновок Комісії про наявність вини в діях відповідальних осіб.

Вказане, на думку суду, свідчить про неповне з`ясування Комісією обставин справи.

В процесі проведення невиїзної перевірки було запропоновано надати пояснення наступним особам: ОСОБА_2 директору Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи, ОСОБА_3 начальнику управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи, ОСОБА_4 начальнику відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи, ОСОБА_5 заступнику директора Департамент начальнику управління будівництва та державного майна Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи.

В Акті №10 від 09.12.2022 зазначено, що ОСОБА_2 особистих пояснень не надав, про що складено відповідний акт від 05.12.2022 №25/ВН/166.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідаючи на питання, які ставились, а саме: що стало причиною екстреного відключення електрогенератора 15.11.2022 та хто саме з підпорядкованих вам службових осіб є відповідальним за організацію, належне утримання та обслуговування електрогенератора, відповіли, що причини екстреного відключення електрогенератора їм невідомі, а підпорядковані прямо або опосередковано посадові особи не є відповідальними за організацію, належне утримання та обслуговування електрогенератора.

Аналогічні відповіді на поставлені питання в особистих поясненнях надав і ОСОБА_3 . Однак, він повідомив, що був присутнім при тестовому запуску електрогенератора у жовтні 2022 року, який проводили ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Крім того, в акті №10 від 09.12.2022 зазначено, що у зв`язку з введенням в дію з 15.08.2022 Структури та штатного розпису апарату Державної митної служби України на 2022 рік (наказ Держмитслужби від 11.08.2022 року №363), утворено Департамент бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи.

Комісією встановлено, що ОСОБА_2 призначений директором Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської діяльності головним бухгалтером з 01.09.2022 наказом Держмитслужби від 31.08.2022 №811-о «Про переведення ОСОБА_2 ».

Положення про Департамент бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської діяльності затверджено наказом Держмитслужби від 26.08.2022 №379 «Про затвердження Положення про Департамент бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи» (далі - Положення №379).

Відповідно до п. 3.1.63 Положення №379 Департамент бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи організовує належне утримання об`єктів митної інфраструктури забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення тощо.

Тобто, починаючи із дати створення Департаменту бухгалтерського обліку, планово- фінансової та господарської роботи та затвердження положення щодо його діяльності, саме на вказаний Департамент покладений обов`язок по забезпеченню електропостачанням об`єктів митної інфраструктури.

Відповідно до оскаржуваного наказу від 13.02.2023 №6-дс відповідач підтверджує, що саме Департамент бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи відповідає за належну роботу електрогенератора.

Водночас, в акті №10 від 09.12.2022 зазначено, що згідно наказу Держмитслужби №543-о «Про призначення ОСОБА_7 » від 14.06.2021 ОСОБА_7 обіймав посаду заступника директора департаменту начальника відділу будівництва Департаменту адміністративно-господарської діяльності.

Відповідно до наказу Держмитслужби від 30.06.2021 №543-о «Про призначення ОСОБА_7 » він обійняв посаду заступника директора Департаменту адміністративно-господарської діяльності.

Відповідно до наказу Держмитслужби №1061-о від 04.11.2022 «Про звільнення ОСОБА_7 » його було звільнено у порядку переведення до Закарпатської митниці.

У своїх письмових поясненнях від 05.01.2022 ОСОБА_7 зазначив, що організацією, належним утриманням та обслуговуванням електрогенератора в Держмитслужбі за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г займався відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності та Департамент бухгалтерського обліку Держмитслужби. Хто був матеріально відповідальною особою за електрогенератор він не пам`ятає, але відповідав за нього Департамент, а в рамках Департаменту відділ матеріально- технічного забезпечення. Начальник відділу матеріально-технічного забезпечення був ОСОБА_1 .

У період з 01.02.2021 по 18.10.2022 посаду директора Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України обіймав ОСОБА_8 (звільнений відповідно до наказу Держмитслужби №997-о від 18.10.2022 року «Про звільнення ОСОБА_8 »).

Встановлено, що Положення про Департамент адміністративно-господарської діяльності затверджено наказом Держмитслужби від 22.02.2021 №122 «Про затвердження Положення про Департамент адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України» (далі Положення №122)

Відповідно до п.3.1.8. Положення №122 Департамент організовує належне утримання митної інфраструктури, забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення тощо.

Таким чином, до створення Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи та покладення на нього функцій з належного утримання митної інфраструктури, забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення вказані функції були покладені на Департамент адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України.

Одним із структурних підрозділів Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України є відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України, який з 14.07.2021 очолює позивач.

Згідно Акту №10 від 09.12.2022 відповідно до Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно- господарської діяльності Державної митної служби України в розділі 2 «Мета посади» визначено керівництво відділом матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності.

Згідно розділу 3 посадової інструкції «Основні посадові обов`язки» визначено зокрема:

- здійснення керівництва діяльністю Відділу відповідно до Положення;

- організація заходів щодо матеріально-технічного забезпечення Держмитслужби та її територіальних органів.

Відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно- господарської діяльності Державної митної служби України здійснює свою діяльність на підставі Положення про відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України від 22.02.2021.

Відповідно до Положення про відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України від 22.02.2021 основними завданнями Відділу зокрема є:

- здійснення матеріально-технічного забезпечення Держмитслужби та її територіальних органів (п.2.1.1. Положення);

- здійснення адміністративно-господарської діяльності (п.2.2.1.10. Положення).

Таким чином, функція із забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення не входить до компетенції Відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України.

Висновки Комісії, що містяться в акті №10 від 09.12.2022 про те, що позивачем як начальником відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності, порушено пункти 2.1.1., 2.2.1., 2.2.1.10 та не забезпечено належне виконання пунктів 3.1., 3.3., 3.4., 3.4.1., 3.4.2., Положення від 22.02.2021 року, а також неналежно виконано посадові обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 Розділу 3 його посадової інструкції, ґрунтуються на поясненнях інших осіб ( ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ).

Зазначені висновки Комісії, які містяться в акті №10 від 09.12.2022, в свою чергу, спростовуються наявністю структурного підрозділу в межах Департаменту адміністративно-господарської діяльності, який безпосередньо відповідав за забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення до моменту утворення та передання відповідних функцій Департаменту бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи у серпні 2022 року.

Таким структурним підрозділом є Відділ обліку та експлуатації нерухомого майна Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України.

Вказаний відділ здійснює свою діяльність на підставі Положення про відділ обліку та експлуатації нерухомого майна Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України від 22.02.2021 року затвердженим Головою Державної митної служби України.

Відповідно до п.2.2.1. Положення від 22.02.2021 року у сфері адміністративно- господарської діяльності Відділ організовує належне утримання об`єктів митної інфраструктури, забезпечення тепло-, електро-, газо-, водопостачання і водовідведення. Розробляє та контролює дотримання лімітів на енергетичні ресурси.

Таким чином, саме Відділ обліку та експлуатації нерухомого майна Департаменту адміністративно-господарської діяльності був відповідальним за забезпечення електропостачання за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, що виключає відповідальність позивача як начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про державну службу» державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни.

Згідно з частиною 1 статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Закону України «Про державну службу» у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до оскаржуваного наказу, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало неналежне виконання ним посадових обов`язків, визначених підпунктами 2.1.1 та підпункту 2.2.1. пункту 2 розділу 2, підпунктами 3.4.1. та 3.4.2. пункту 3.4. розділу 3 Положення від 22.02.2021.

За результатами дослідження Положення про Відділ матеріально-технічного забезпечення Департаменту адміністративно-господарської діяльності Державної митної служби України, судом встановлено, що підпункт 2.1.1 та підпункт 2.2.1. пункту 2 розділу 2 визначають не посадові обов`язки начальника Відділу, а основні завдання та функції відділу.

Отже, з оскаржуваного наказу вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що під час виконання посадових обов`язків, неналежним чином виконав свої посадові обов`язки.

Водночас, з урахування наведених вище обставин, в оскаржуваному наказі відсутні обставини та юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 проступку. Ні з наказу від 13.02.2023 №6-дс, ні з матеріалів дисциплінарної справи не вбачається можливим встановити, який службовий обов`язок позивачем не виконано належним чином або реалізацію якого заходу підпорядкованими йому працівниками позивач не організував або не проконтролював.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №813/3820/17.

Натомість, оскаржуваним наказом у вину позивачу ставиться невжиття заходів щодо належного обслуговування та експлуатації генератора у період, що передував виникненню події. При чому, зазначається, що невжиття заходів мало місце протягом всього часу знаходження на посаді позивача, тобто з 14.07.2021, що суперечить частині 3 статті 65 Закону України «Про державну службу» щодо 6 місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, на підставі викладеного вище, на думку суду, наказ Державної митної служби України №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким позивачу було оголошено догану, прийнятий на підставі припущень та помилкових суджень, що мало наслідком прийняття хибних висновків щодо наявності у позивача обов`язку вжиття заходів щодо належного обслуговування та експлуатації генератора. Відтак, оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) не було доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених ним витрат позвиачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги та прибутковий касовий ордер, які вказують на сплату ним 40 000, 00 грн за послуги адвоката.

Разом з тим, суд звертає увагу на неспівмірність витрат, визначених позвиачем зі змістом заявлених позивачем позовних вимог (скасування рішення про накладення на позивача догани). Крім того, договір про надання правової допомоги у своєму п. 2.2 передбачає, що надані послуги, у тому числі, включають участь представника позивача у суді, чого не мало місця у зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з наведеним, суд вбачає обґрунтованим розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору на суму 1 073, 60 грн.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у загальному розмірі 11 073, 60 грн (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-г; ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ Державної митної служби України від 13.02.2023 №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-г; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені останнім судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-г; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.