Справа № 420/22746/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.07.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року по справі № 420/4833/24;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) суму податку з доходів фізичних осіб, яка утримана з суми, виплаченої ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року по справі № 420/4833/24.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 здійснена виплата індексації його грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 420/4833/24 від 12 червня 2024 року в розмірі 84 231 гривень 65 копійок.

Як зазначено у позові, при нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 на виконання судового рішення індексації грошового забезпечення йому не проведено нарахування і виплату грошової компенсації утриманого податку з доходів фізичних осіб, що є протиправним і таким, що не відповідає вимогам Закону, виходячи з наступного.

Ухвалою судді від 23.07.2024 року позов залишено без руху.

26.07.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків разом із визначеними судом доказами.

Ухвалою судді від 05.08.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

16.08.2024 року (вх.№ЕС/34694/24) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) позовні вимоги не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню.

У відзиві вказано, що 05 червня 2024 року відповідач виконав судові рішення у справі №420/4833/23, а саме нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі 84231 грн. 65 коп. Наказом Голови Адміністрації Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 09 січня 2020 року №92-ОС позивача звільнено з військової служби. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 17 лютого 2020 року № 53-ОС позивача виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення по ІНФОРМАЦІЯ_3 . На думку відповідача, згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України позивач повинен довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Отже, вказано у відзиві, позивач не надав доказу до позовної заяви, який підтверджував би проходження військової служби, тому у відповідача були відсутні підстави повної компенсації втрат доходів за рішеннями по справі №420/4833/23.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позову до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що з липня 2015 року по 17 лютого 2020 року полковник ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ).

29 січня 2020 року наказом Голови Державної прикордонної служби України № 92- ос припинено (розірвано) контракт і звільнено з військової служби полковника ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

17 лютого 2020 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 53-ос полковник ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу регіонального управління і всіх видів забезпечення.

Вважаючи дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року без застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації різниці в розмірі 8312,98 гривні, з урахуванням виплачених сум протиправними, позивач звернувся до суду з позовом по справі №420/4833/24.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 року по справі №420/4833/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року без застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації різниці в розмірі 8312,98 гривні, з урахуванням виплачених сум, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації різниці в розмірі 8312,98 гривні, з урахуванням виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 року по справі №420/4833/24 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4432,37 гривень щомісячно за період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.

На виконання даного рішення суду, відповідачем нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 104635,59 грн.

25 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 здійснена виплата індексації його грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 420/4833/24 від 12 червня 2024 року в розмірі 84 231 гривень 65 копійок.

Як стверджує позивач при нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 на виконання судового рішення індексації грошового забезпечення йому не проведено нарахування і виплату грошової компенсації утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року по справі № 420/4833/24, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон - № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).

Згідно пунктів 2-5 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З урахуванням встановлених судом обставин та наявного нормативного регулювання суд вважає, що позивач мав право на отримання компенсації податку з доходів фізичних осіб при нарахуванні та виплаті вищезазначених сум грошового забезпечення позивача відповідно до Порядку № 44.

При виборі та застосуванні норм права судом врахована правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 29 липня 2020 року у справі №814/142/17.

Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року по справі № 420/4833/24.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) компенсувати ОСОБА_1 суму податку з доходів фізичних осіб, яка утримана з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року по справі № 420/4833/24.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя О.А. Вовченко