Справа № 560/2457/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2457/25
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 0-2213 від 24.02.2023;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 4-2220 від 31.05.2023;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 0-2201.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не є власником майна щодо якого їй визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відтак не є платником податку щодо такого нерухомого майна. Таким чином, контролюючим органом за відсутності на те правових підстав, необґрунтовано нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що згідно з інформаційними системами ДПС України у власності ОСОБА_1 перебувало нежитлове приміщення загальною площею 1344,9 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 22798131) та земельна ділянка площею 0,1344 га, за адресою АДРЕСА_1 . Станом на дату подання відзиву згідно з ІКС "Податковий блок" за гр. ОСОБА_1 по коду платежу 18010300 Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, обліковується борг в сумі 43415,34 грн. та по коду платежу 18010700 Земельний податок з фізичних осіб, обліковується борг в сумі 18657,32 гривень. Отже, з урахуванням вище викладеного, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 0-2213 від 24.02.2023 року по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік та № 4-2220 від 31.05.2023 року земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік, винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підстави для визнання його неправомірними і скасування відсутні.

Крім того, у відзиві на позов відповідач просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

В обгрунтування зазначеного, відповідач вказує, що податкове повідомлення рішення від 24.02.2023 № 0-2213 на суму 26 225,55 грн. за 2022 за об`єкт нежитлової нерухомості вручено за довіреністю 12.06.2023 року, а податкове повідомлення рішення від 31.05.2023 № 4-2220 на суму 5 225,95 грн. за 2023 по земельному податку з фізичних осіб вручено за довіреністю 05.07.2023 року.

Щодо цього клопотання слід зазначити таке.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що спірні податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 16 квітня 2013 року.

Відтак, суд погоджується із доводами позивача, що про наявність податкового боргу ОСОБА_1 дізналась безпосередньо з рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/15331/24.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що спірні податкові-повідомлення рішення та податкова вимога були вручені за довіреністю, оскільки жодних доказів цьому відповідач до суду не надає.

З огляду на викладене суд відхиляє аргументи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Тому в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно з інформаційними системами ДПС України у власності ОСОБА_1 перебувало нежитлове приміщення загальною площею 1344,9 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та земельна ділянка площею 0,1344 га, за адресою АДРЕСА_1 .

За вказаний об`єкт нежитлової нерухомості сформовано податкове повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 24.02.2023 № 0-2213 на суму 26 225,55 грн. за 2022, а також за земельну ділянку сформовано податкове повідомлення рішення по земельному податку з фізичних осіб від 31.05.2023 № 4-2220 на суму 5 225,95 грн. за 2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Як встановлено судом, відповідачем винесено податкове повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 24.02.2023 № 0-2213 на суму 26 225,55 грн. за 2022, а також за земельну ділянку сформовано податкове повідомлення рішення по земельному податку з фізичних осіб від 31.05.2023 № 4-2220 на суму 5 225,95 грн. за 2023.

Підставою для винесення таких рішень стали відомості з інформаційних баз даних ГУ ДПС відносно належності ОСОБА_1 на праві власності об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 1344,9 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 22798131) та земельна ділянка площею 0,1344 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, матеріалами справи підтверджується, що 25 жовтня 2021 року ОСОБА_2 на виконання Статуту товариства передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС" прийняло до статутного капіталу Товариства наступне нерухоме майно з правовстановлюючими документами на нього:

- 21/100 (двадцять один сотих) частин комплексу, загальною площею 1344,9 кв.м., які складаються з будівлі профілакторію, зазначеної в інвентарній справі літерою "1А", зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 22798131, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Документ сформований в системі

- договір купівлі-продажу 21/100 частин комплексу від 5 квітня 2008 року за реєстраційним номером 1746, посвідчений приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу Бондар С.М.

Відповідно до акта прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС" від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_3 від імені якого на підставі довіреності з реєстраційним номером 1178 діє ОСОБА_2 на виконання Статуту товариства передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС" прийняло до статутного капіталу Товариства наступне нерухоме майно з правовстановлюючими документами на нього:

- нежитлову будівлю, загальною площею 194,6 кв.м. зазначеної в інвентарній справі літерою "Б-І", зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №12628560, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

- Договір купівлі-продажу нежилої будівлі від 01 листопада 2005 року за реєстраційним номером 4042, посвідчений приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу Бондар С.М.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2025 власником об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Україна, Хмельницька область, Полонський район, місто Полонне, вулиця Вітковського, буд. 31 є Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС".

Право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС" зареєстроване на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, дата державної реєстрації 27.10.2021.

Тобто право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМА ТРАНС" з 27.10.2021 про це свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, контролюючим органом не було дотримано вимог підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, при обчисленні бази оподаткування об`єкта житлової нерухомості, що не належало позивачу на праві власності, а тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № 0-2213 від 24.02.2023, № 4-2220 від 31.05.2023 року не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, тобто прийняті відповідачем необґрунтовано, безпідставно, без з`ясування та врахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а відтак є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з пп.266.8.1 п.266.8 ст.266 ПК України, у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Відповідно до пп.266.8.2 п.266.8 ст.266 ПК України, контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п.60.1 ст.60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п.60.5 ст.60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З урахуванням вищевикладеного, податкова вимога форми "Ф" № 0-2201 є також протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн., позивачем подано до суду: договір про надання правничої допомоги №47 від 10.02.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт від 14.02.2025, Додаток №2 до Договору №47 від 10.02.2025, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, позивач не надав до суду документи що містять інформацію про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином суд враховує, що позивачем не повністю підтвердженні послуги, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, які пов`язані із підготовкою позовної заяви та представлення інтересів клієнта у суді.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, співмірність обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час, суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням обставин справи, а саме: справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, виходячи характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо), кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність, суд приходить до висновку про стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір належить стягнути на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 0-2213 від 24.02.2023.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 4-2220 від 31.05.2023.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" № 0-2201.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя П.І. Салюк