Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження №ЗД/380/11/25
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

21 квітня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандес Тур» про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандес Тур» (від імені якого діє адвокат Гавриченко Ж.В.) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій заявник просить суд:

- забезпечити позов до подання адміністративного позову шляхом зупинення дії акта технічного розслідування дорожньо-транспортної пригоди від 04.03.2025, складеного комісією у складі голови комісії старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Ігоря Гончаренка та членкині комісії старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Анни Заярської, в частині рекомендації щодо проведення позапланової перевірки ТОВ «Грандес Тур» до 31.05.2025 року;

- заборонити Державній службі України з безпеки на транспорті вчиняти дії, спрямовані на реалізацію вказаної рекомендації, у тому числі направляти запити, проводити підготовчі дії або саму перевірку ліцензійних умов діяльності ТОВ «Грандес Тур» на підставі вищевказаного акта до набрання законної сили судовим рішенням у справі за відповідним адміністративним позовом.

Вказана заява обґрунтована тим, що 04.03.2025 комісією у складі голови комісії старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Ігоря Гончаренка та членкині комісії старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Анни Заярської було складено акт технічного розслідування дорожньо-транспортної пригоди на автомобільному транспорті за участю транспортного засобу, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Грандес Тур». Відповідно до пункту 15.1.5 акту технічного розслідування, Відповідачем передбачено проведення позапланової перевірки дотримання Позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1001. Зазначену перевірку має бути здійснено у строк до 31 травня 2025 року. Позивач вважає даний акт технічного розслідування протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Заявник вказує, що у самому тексті акта зазначено строк виконання відповідної рекомендації до 31 травня 2025 року. Вважає, що орган державного нагляду фактично встановив орієнтир для реалізації перевірки у дуже обмеженому часовому проміжку, який, зважаючи на поточний момент подання цієї заяви, є надзвичайно близьким. Більше того, реалізація відповідної рекомендації вже знаходиться у фазі практичної підготовки: в самому акті зазначено строк для проведення позапланового заходу державного нагляду до 31 травня 2025 року, що свідчить про намір Відповідача здійснити перевірку у найближчий час. Такий часовий проміжок створює реальну ймовірність фактичного виконання рекомендації до моменту ухвалення судового рішення, що, у свою чергу, може істотно ускладнити або унеможливити ефективний судовий захист. Зауважує, що чинне законодавство не передбачає можливості ініціювання таких перевірок на підставі акта технічного розслідування.

Окрему увагу звертає на те, що Кабінет Міністрів України постановою від 13 березня 2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» чітко передбачив припинення проведення як планових, так і позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022. У самій постанові міститься вичерпний перелік сфер, на які дія мораторію не поширюється. Серед таких винятків відсутній контроль за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів та вантажів. Це означає, що дія зазначеної постанови поширюється і на автомобільних перевізників, зокрема на ТОВ «Грандес Тур», і будь-які позапланові перевірки в період воєнного стану у тому числі за рекомендацією комісії з технічного розслідування є протиправними.

Також, на думку заявника, наявні грубі порушення встановлених строків проведення технічного розслідування, оскільки згідно з вимогами законодавства, зокрема Порядку №231, комісія мала бути утворена протягом трьох діб з моменту отримання уповноваженим органом інформації про ДТП. Натомість комісію було створено лише через п`ять місяців після події. Аналогічним чином, строк на проведення розслідування, який становить 30 календарних днів, було перевищено більш ніж на чотири місяці. Такі порушення не є формальними, а свідчать про істотне ігнорування процедурних гарантій, передбачених законодавством, і свідчать про незаконність самого акта технічного розслідування.

Заявник вважає, що забезпечення позову є необхідним для: запобігання фактичному виконанню протиправних дій до моменту подання позову і його розгляду,- недопущення порушення законодавства України щодо меж компетенції державного органу,- збереження ефективності майбутнього судового рішення. А також, запобігання порушенню прав суб`єкта господарювання, які не можуть бути поновлені у разі, якщо перевірку буде фактично проведено. Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним і пропорційним способом попередження потенційного порушення прав заявника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується такими мотивами.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч. 2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він зробив висновок про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі №580/5656/21 та від 28.02.2024 року у справі №380/14241/23.

Дослідивши підстави заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

З матеріалів заяви про забезпечення позову суд встановив, що заявник ТОВ «Грандес Тур» не погоджується із актом технічного розслідування від 04.03.2025, складеним комісією Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, зокрема, щодо встановлення у пункті 15.1.5 акту необхідності проведення позапланової перевірки ТОВ «Грандес Тур» в строк до 31 травня 2025 року.

Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Водночас, суд звертає увагу на те, що представник заявника не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника ТОВ «Грандес Тур» до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) його прав, свобод та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не довів у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав ТОВ «Грандес Тур» у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішень чи дій Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно з ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2023 року у справі №640/21737/21 та від 22 березня 2023 року у справі № 380/8301/22 зазначив про те, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16509/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Суд вважає, що сама лише незгода ТОВ «Грандес Тур» із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Представник заявника посилається на грубі порушення встановлених строків проведення технічного розслідування; наявність мораторію в період воєнного стану на проведення позапланових перевірок на предмет контролю за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів та вантажів.

Водночас належна оцінка таким доводам заявника може бути надана судом лише при розгляді спору по суті.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги виключно прогнозоване на майбутнє можливе (непідтверджене) порушення права позивача, суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених представником заявника доводів.

Суд підкреслює, що при вирішенні питання про забезпечення позову повинні братися до уваги інтереси не тільки заявника (позивача), а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням чи незастосуванням відповідних заходів.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підстави для повернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандес Тур» про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 21.04.2025 року.

Суддя Костецький Н.В.