Справа № 120/3905/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

22 квітня 2025 р. Справа № 120/3905/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Віятик Наталія Володимирівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватного підприємства "Ажіо", третя особа Головне управління ДПС у Вінницькій області з вимогами про визнання протиправним та скасування звіту, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватного підприємства "Ажіо", третя особа Головне управління ДПС у Вінницькій області з вимогами про визнання протиправним та скасування звіту, зобов`язання вчинити дії, зокрема:

- постановити ухвалу, якою зупинити проведення електронних торгів арештованого майна: квартири, загальною площею 44,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 ;

- призначити оціночно - будівельну експертизу, на вирішення експерта поставити наступні запитання: яка реальна ринкова вартість нерухомого майна: квартири, загальною площею 44,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , проведення якої доручити Вінницькому науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України (, адреса 21021, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Василя Порика, буд. 8);

- визнати недійсним та скасувати звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ квартири, загальною площею 44,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватно власності фізичній особі - ОСОБА_1 , складений суб`єктом оціночної діяльності - ПП «АЖІО» 10.12.2024 в рамках виконавчого провадження ВП №72324197.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду уточненої позовної заяви, в якій слід уточнити позовні вимоги, викладені відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктний склад відповідачів, надати обґрунтування та докази дотримання строків звернення до суду.

У встановлений судом строк представником позивача подано заяву про усунення недоліків та подано позовну заяву в новій редакції, в якій просить суд:

- поновити строк на оскарження незаконних дій державного виконавця та визначення результатів оцінки майна - недійсними;

- визнати незаконними дії державного виконавця у виконавчому провадженні №72324197 по визначенню вартості описаного й арештованого майна шляхом визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 04.06.2024 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №72324197;

- визнати недійсним та скасувати звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ квартири, загальною площею 44,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватно власності фізичній особі - ОСОБА_1 , складений суб`єктом оціночної діяльності - ПП «АЖІО» 10.12.2024 в рамках виконавчого провадження ВП №72324197.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви, суд керується наступним.

Положеннями статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено права та обов`язки учасників справи, зокрема право подавати заяви та клопотання.

Згідно частини 1 статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже з аналізу цих норм права можна дійти висновку, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Відтак, в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, необхідно розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Крім того, аналізуючи ч. 1 ст. 47 КАС України, суд приходить до висновку, що законодавець у зазначеній нормі чітко визначив, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. При цьому, зміна позивачем одночасно як предмета так і підстави позову є недопустимою з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нового позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

Суд зауважує, що зміну і предмету, і підстав позову варто розцінювати як подання нового позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі №916/1764/17, від 22.01.2020 р. у справі №210/2289/17, від 30.01.2020 р. у справі №817/831/18 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі №924/1473/15, від 01.02.2021 р. у справі №2а-3025/11/0970.

Водночас, дослідивши уточнену позовну заяву в порівняні із первинними позовними вимогами, суд доходить висновку, що в цьому випадку має місце зміна предмету та підстав позову.

Представник позивача, яка є адвокатом, не використовує своє диспозитивне процесуальне право до відкриття провадження у справі змінити первісні підстави позову, а заявляє одночасно нові додаткові підстави позову і змінює предмет позову, який не пов`язаний із первісними підставами позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подана представником позивача заява фактично є заявою про одночасну зміну підстав та предмету позову у справі, що згідно з частиною 1 статті 47 КАС України не допускається, оскільки свідчить про виникнення нового адміністративного позову, який має свій індивідуальний предмет та підстави, що є відмінними від предмету та підстав, визначених стороною позивача при зверненні до суду з первинним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неможливість прийняття уточненої позовної заяви.

Водночас, як уже зазначалось вище, в ухвалі від 31.03.2025 суд вказав на низку недоліків позовної заяви та надав позивачу час для їх усунення.

Однак, перевіряючи повноту усунення позивачем виявлених недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 31.03.2025, суд встановив, що такі недоліки не є усунутими в повному обсязі.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги ухвали суду від 31.03.2025 позивачем не виконано належним чином та недоліки позовної заяви не усунуто у той спосіб, який визначено судом.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

За правилами передбаченими частинами 5 та 6 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву належить повернути позивачеві на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Окремо суд зауважує, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Сторона, яка задіяна у судовому розгляді справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч. 2 ст. 44 КАС України).

У пункті 37 рішення від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Суд вважає, що повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Адже розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання вимог КАС, не передбачений положеннями процесуального законодавства. Позивач був повідомлений про наслідки неусунення недоліків у встановлений судом строк і мав реальну можливість їх усунути у визначений судом спосіб, чого, однак, не зробив.

Отже, рішення про повернення позовної заяви зумовлене не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення позивача до суду, а лише невиконанням ним процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви.

Додатково суд роз`яснює позивачу, що згідно із частиною восьмою статті 169 КАС повернення позовної заяви не позбавляє права звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Тобто таке рішення суду не перешкоджає доступу позивачу до суду за умови дотримання ним вимог процесуального закону.

Дата постановлення ухвали обумовлена перебуванням головуючого судді у відпустці.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватного підприємства "Ажіо", третя особа Головне управління ДПС у Вінницькій області з вимогами про визнання протиправним та скасування звіту, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна