Справа № 320/844/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Київ № 320/844/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) (далі також Національне агентство, відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 08.12.2023 № 643/9-03-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на роботі Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на посаді начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату АРМА;

- зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів виправити порушені права ОСОБА_1 , шляхом вчинення дій, передбачених нормами Закону України «Про державну служб» та Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) під час припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби, внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців;

- стягнути з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.12.2023 по день ухвалення рішення суду з розрахунку 53 034, 70 грн за один місяць вимушеного прогулу або 1 205, 33 грн за один робочий день вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправним звільненням позивача, оскільки останній вважає як відсутніми для цього підстави, так і звертає увагу на порушення порядку проведеного звільнення.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що у межах спірних правовідносин він діяв у відповідності до визначених чинним законодавством повноважень, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду, прийнятою під час розгляду справи у судовому засіданні, постановлено продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Національного агентства від 14.02.2019 № 34/9-03-ос ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів, з 18.02.2019.

Наказом Національного агентства від 10.08.2023 № 174 «Про затвердження структури та штатної чисельності центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» затверджено структуру та штатну чисельність центрального апарату АРМА.

Наказом Національного агентства від 22.08.2023 № 184 «Про введення в дію штатного розпису на 2023 рік центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» введено в дію штатний розпис на 2023 центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з 23 серпня 2023 року.

Відповідно до вказаного штатного розпису на 2023 рік, відділ організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів скорочено, утворено Сектор з питань публічних закупівель, який є самостійним структурним підрозділом центрального апарату АРМА.

09.11.2023, у зв`язку із скороченням посади начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, позивачу вручено попередження про наступне звільнення. Одночасно позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель, на умовах строкового трудового договору, на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, увільненого від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час загальної мобілізації ( ОСОБА_2 ) та попереджено, що у разі відмови від запропонованої ОСОБА_1 посади по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення попередження, позивача буде звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач ознайомився з попередженням, про що свідчить його особистий підпис. Заява про згоду на переведення на запропоновану посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель від ОСОБА_1 в подальшому не надходила.

Наказом від 08.12.2023 №643/9-03-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 4 статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу» звільнено ОСОБА_1 , начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, 11.12.2023 за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ (далі - Закон № 889-VІІІ) визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 5 Закону № 889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 889-VІІІ посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Пунктом 4 частини 1 статті 83 Закону № 889-VІІІ встановлено, що державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення.

Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VІІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, передумовою для застосування до позивача цієї норми стало введення в дію 23.08.2023 штатного розпису на 2023 рік центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Внаслідок зміни внутрішньої структури АРМА, відбулось скорочення відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату АРМА та відповідно посади державної служби, яку обіймав позивач.

Згідно із частиною 3 статті 87 Закону №889-VІІІ суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1-1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що, як вже зазначалось, Національне агентство 09.11.2023 письмово попередило ОСОБА_1 про можливе наступне звільнення у зв`язку із затвердженням 10.08.2023 структури та штатної чисельності центрального апарату АРМА відповідно до наказу АРМА від 10.08.2023 № 174 «Про затвердження структури та штатної чисельності центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» та введенням в дію з 23.08.2023 штатного розпису на 2023 рік центрального апарату АРМА, відповідно до наказу АРМА від 22.08.2023 № 184 «Про введення в дію штатного розпису на 2023 рік центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Норма статті 87 Закону № 889-VІІІ передбачає, що одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Диспозиція статті передбачає право роботодавця пропонувати державному службовцю, як виключення, нижчу посаду державної служби. Попередження містило пропозицію вакантної посади, а саме позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель.

У свою чергу позивач не виявив бажання зайняти запропоновану посаду державної служби.

Суд зазначає, що ні положеннями Закону № 889-VІІІ, ні положеннями КЗпП України не передбачено повторних (неодноразових) пропозицій суб`єктом призначення вакантних місць, так само як і необхідність направлення працівнику пропозиції всіх вакантних посад, наявних у державному органі.

Відповідно до статті 2 Закону № 889-VІІІ рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Статтею 6 Закону № 889-УІІІ також визначено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Разом з тим, Законом №889-VIII не визначено поняття «нижча посада» та «вища посада».

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Категорії посад державної служби визначено частиною 2 статті 6 Закону №889-VІІІ: категорія «А», категорія «Б», категорія «В».

Підкатегорїї посад державної служби визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки згідно з частиною 4 статті 6 Закону №889-VІІІ визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Так, підкатегорії посад державної служби визначено Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15.

Таким чином, Закон №889-VІІІ визначає критерії віднесення Кабінетом Міністрів України посад державної служби до певних категорії, а саме: порядок призначення; характер та обсяг повноважень; змісту роботи та її вплив на прийняття кінцевого рішення; ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 12.12.2023 у центральному апараті АРМА вакантними були наступні підкатегорії посад:

1. Радник Голови АРМА (патронатна служба);

2. Провідний спеціаліст другого відділу Управління виявлення та розшуку активів (В2);

3. Провідний спеціаліст другого відділу Управління інформаційно-аналітичного забезпечення виявлення та розшуку активів (В2);

4. Провідний спеціаліст першого відділу Управління виявлення та розшуку активів підсанкційних та інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам (В2);

5. Начальник Відділу моніторингу ефективності менеджменту активів (Б1);

6. Провідний спеціаліст відділу організації договірної роботи Управління правового забезпечення (В2);

7. Головний спеціаліст відділу співпраці з установами повернення активів Міжнародного управління (В1);

8. Головний спеціаліст відділу співпраці з установами повернення активів Міжнародного управління (В1);

9. Головний спеціаліст відділу аналітики та співпраці з міжнародними організаціями Міжнародного управління (В1);

10. Головний спеціаліст відділу аналітики та співпраці з міжнародними організаціями Міжнародного управління (В1);

11. Провідний спеціаліст відділу по роботі з персоналом центрального апарату Управління персоналу (В2);

12. Головний спеціаліст відділу по роботі з персоналом територіальних управлінь Управління персоналу (В1);

13. Головний спеціаліст сектору фінансового забезпечення Управління бухгалтерського обліку та фінансово-господарського забезпечення (В1);

14. Начальник Управління організації документообігу та контролю (Б1);

15. Начальник Відділу комунікації, зав`язків з громадськістю та промоції (Б1);

16. Завідувач Сектору внутрішнього аудиту (Б1);

17. Головний спеціаліст координації внутрішнього контролю та оцінки ризиків (В1).

Суд звертає увагу на те, що сторонами, зокрема позивачем на підтвердження його доводів, до матеріалів справи не було долучено доказів наявності у відповідача інших вакантних посад у період виникнення спірних правовідносин.

Посади державної служби центрального апарату АРМА такі як: начальник Відділу моніторингу ефективності менеджменту активів; начальник Управління організації документообігу та контролю; начальник Відділу комунікації, зав`язків з громадськістю та промоції; завідувач Сектору внутрішнього аудиту відносяться до посад підкатегорії Б1 - керівник самостійного структурного підрозділу, не є рівнозначними посадами для відповідного призначення ОСОБА_1 .

Так, посада начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, яку обіймав позивач, належить до підкатегорії БЗ, тобто посада керівника підрозділу у складі самостійного структурного підрозділу державного органу.

На відміну від відділу організації закупівель у складі Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, Сектор з питань публічних закупівель є самостійним структурним підрозділом центрального апарату АРМА.

Посада завідувача Сектору з питань публічних закупівель також не могла бути запропонована позивачу, оскільки зазначена посада відноситься до посади підкатегорії Б1, передбачає відповідно Закону України «Про запобігання корупції» проведення спеціальної перевірки і не є рівнозначною посадою для відповідного призначення ОСОБА_1 .

Крім того, аналізуючи трудову книжку позивача, вбачається, що у нього відсутній досвід роботи за наявними у відповідача посадами та при наявності юридичної освіти, відсутній стаж роботи за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти.

Таким чином, в АРМА були відсутні вакантні рівнозначні посади, які могли бути запропоновані позивачу.

Стосовно посилання позивача на те, що під час реорганізації відповідно до наказу АРМА від 10.08.2023 №174 «Про затвердження структури та штатної чисельності центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» функціонал Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, включаючи його структурні підрозділи, залишився незмінним, а лише був розподілений між іншими самостійними структурними підрозділами, суд зазначає, що саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Так, Верховний Суд у постановах від 16.01.2018 у справі №519/160/16-ц, від 06.02.2018 у справі №696/985/15-ц, від 12.06.2019 у справі №297/868/18, від 28.04.2021 у справі №373/2133/17 зазначив, що право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №519/160/16-ц, від 06.02.2018 у справі №696/985/15-ц зазначено, що суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

При цьому, твердження позивача про те, що роботодавець заздалегідь планував його звільнення з моменту затвердження структури та введення в дію штатного розпису, є виключно припущенням позивача, так як не підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, доводи позивача про порушення Національним агентством вимог Закону України «Про державну службу» та вимог Кодексу законів про працю України при прийнятті наказу АРМА від 08.12.2023 №643/9-03-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » є безпідставними і не підтверджуються належними доказами.

Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення основної вимоги про скасування оскаржуваного наказу, так і решти похідних від неї вимог.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1; ) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.