Справа № 160/33899/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
23.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.06.2023 року по 08.06.2023 рік, з 08.06.2023 року по 29.06.2023 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату Позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, встановленої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. за період з 01.06.2023 року по 08.06.2023 рік, з 08.06.2023 року по 29.06.2023 рік, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з 25.02.2022 року перебуває на службі в Збройних Силах України та з 26.05.2023 року проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 23,09.2022 року під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час безпосередньої участі у бойових діях у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_2 в районі населених пунктів Запорізької області з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, позивач отримав травму лівого та правого суглобів. Підстави отримання поранення підтверджуються довідкою Військово-лікарської комісії від 08.11.2022 року № 78/36. Після отриманого поранення позивач перебуває більше 1 стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах України. Однак, відповідачем протиправно не було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022р. № 168 за період з 01.06.2023 року по 08.06.2023 рік, з 08.06.2023 року по 29.06.2023 рік.
09.01.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що до позовної заяви позивачем не надано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), не зазначено ступеня травми (тяжке або легке), для встановлення причино - наслідкового зв`язку, стаціонарного лікування позивача із захистом Батьківщини. Виплата додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за час перебування на стаціонарному лікуванні позивача , не може бути здійснена, так як відсутня довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також не зазначено ступеня травми (тяжке або легке). Отже позивачем не підтверджено та не доведено, що травма, отримана їм під час проходження військової служби, пов`язана із захистом Батьківщини, оскільки медичні документи, які додані до позовної заяви, не підтверджують факт лікування позивача саме через поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язане із захистом Батьківщини. Окрім цього підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, - каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5). З огляду на викладене, у відповідача відсутні підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 26.05.2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2023 року №217, солдат ОСОБА_1 , прибув з військової частини НОМЕР_2 , на посаду солдата резерву 2 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.07.2023 року №261, солдата ОСОБА_2 , солдата резерву 2 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 05 липня 2023 року №161-РС на посаду робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 07 липня 2023 року виключити із списків, особового-складу частини та всіх видів забезпечення та , з котлового забезпечення 08 липня 2023 року.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 09 серпня 2023 року №469, солдат ОСОБА_1 в період з 27.02.2022 року по 08.11.2022 року, з 09.12.2022 року по 24.10.2022 року, з 09.11.2022 року по 26.12.2022 року та з 28.01.2023 року по 25.05.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення на інтересів держави у зв`язку з військовою агpeciєю російської федерації проти України, перебуваючи на території Запорізької області.
Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 9062/1504, позивач в період з 01.06.2023 року по 08.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом:
«основний: Двобічний гонартроз 18 ст., больовий синдром; стан після оперативного втручання (31.10,2022- артроскопія правого, лівого колінного суглоба, нарціальна резекція заднього рогу медіального меніска, абляційна обробка дефекту медіального виростку стегна та великогомілкової кістки лівого колінного суглоба, видалення хондроматозного тіла, дебрідмент) з приводу лівобічного гонартрозу 1 ст., ушкодження медіального меніску правого колінного суглоба (травма 24.10.2022), травма тяжкого ступеня класифікатора розподілу травм, стаття 61 15, графа ІІ.»
Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1804, виданої КП «ДОСРЦ «Солоний лиман»» ДОР Новотроїцьке, позивач в період з 08.06.2023 року по 29.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом:
М25.56 - Біль у суглобі, гомілка Післятравматична контрактура обох колінних суглобів Двобічний гонартроз ІІІ ст. СПО 31 10, 22, - артросколі правого, лівого колінного суглобів)
Т93.8 - Наслідки інших уточнених травм нижньої кінцівки
У36.9 - Ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені
У96 - Фактори, пов`язані з умовами праці
Z54.0 - Період видужування після хірургічного втручання
Z50.9 - Реабілітаційна процедура, неуточнена.»
Крім того, позивачем до матеріалів позовної заяви було надано довідку Військово-лікарської комісії від 08.11.2022р. № 78/36 відповідно до якої позивач має травму тяжкого ступеня, Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (яка не відноситься до спірного періоду в даній справі).
Предметом спору в даній справі є невиплата позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168, за період з 01.06.2023 року по 08.06.2023 рік, з 08.06.2023 року по 29.06.2023 рік.
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Як встановлено судом, позивач у періоди з 26.05.2023 року по 07.07.2023 рік проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач, на підтвердження своєї позиції в позові надав до суду довідку від 08.11.2022 року №78/36, відповідно до якої позивач має травму тяжкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (яка не відноситься до спірного періоду в даній справі), однак дана довідка судом не береться до уваги, оскільки вона була видана в той час, коли позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Тобто вказана довідка не підтверджує поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.
Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позову та про відмову в задоволенні позовних вимог.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 139, 241, 241-246, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна