Справа № 360/306/25
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/306/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2025 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Котік Олесі Станіславівни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 12.08.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.08.2024.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком.

З лютого 2024 року позивач намагався пройти відеоідентифікацію, але система не пропускала його заявку. Позивач звернувся до відповідача щодо неможливості ідентифікації та неотримання пенсії з 01.02.2024. Відповідач зазначив, що пенсію зупинено з 01.02.2024, так як отримано якусь інформацію з правоохоронних органів.

Представник позивача зазначає, що встановлено, що виплата пенсії позивачеві припинена з 01 квітня 2024 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 № 1384, у зв`язку з відсутністю інформації про ідентифікацію. Ніяких повідомлень не було щодо зупинення виплати пенсії. Оскільки відповідачем не надано доказів, що пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, то підстав для припинення її виплати немає.

На думку представника позивача, вказане свідчить про протиправність дій відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено таке.

З 08.08.2017 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення/каліцтва, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Відповідач зазначає, що органи Пенсійного фонду України припиняють виплату пенсії, зокрема, у разі надходження до Пенсійного фонду України або до його територіальних органів від силових органів інформації, отриманої ними в результаті виконання своїх функціональних обов`язків.

03.08.2023 за вхід. № 781/5 відповідачем отримано лист 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 № 78/3/5/7-3376/73, в якому зазначено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 21.03.2022 за фактом вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (Державна зрада в умовах воєнного стану).

З 01.09.2023 відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплату пенсії позивачу зупинено без прийняття окремого рішення на підставі вищезазначеного листа у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

Листом від 07.08.2023 вихід. № 1200-0503-5/15281 відповідач повідомив 3 управлінню Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях, що за результатом розгляду листа від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73 ОСОБА_1 з 01.09.2023 призупинено виплату пенсії та деяких соціальних виплат (пільги)

Відповідач повідомляє, що рішення стосовно припинення виплати формується у випадку закриття постійною причиною. Отже, окремого рішення щодо припинення виплати пенсії відповідачем не приймалось. За результатом розгляду заяв від 19.12.2023 та від 04.01.2024 позивачу поновлено виплату пенсії.

З дати поновлення виплати пенсії - з 01.09.2023 та по 31.07.2024 включно пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованості за цей період немає.

З 01.08.2024 виплату пенсії припинено відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV без прийняття окремого рішення на підставі листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях 3 управління (з дислокацією в м. Сєвєродонецьк Луганської області) від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73 у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

08.08.224 за вхід. № 5929/Р-1200-24 відповідачем зареєстровано звернення позивача ВЕБ-12001-Ф-С-24-130488 від 07.08.2024 з питання неодержання пенсії у серні 2024 року.

13.08.2024 Головне управління направило до 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях лист № 1200-0403-5/20554, у якому просило підтвердити або спростувати причетність ОСОБА_1 до колабораційної діяльності.

20.08.2024 за вхід. № 1100/5 відповідачем зареєстровано лист 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 15.08.2024 № 78/3/5/7-1923, яким повідомлено, що процесуальне рішення щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності не прийнято.

Листом від 21.08.2024 за вихід. № 6051-5929/Р-02/8-1200/24 відповідач повідомив позивачу, що виплату пенсії, яку призупинено з 01.08.2024 на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з отриманням інформації від правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

Питання продовження виплати пенсії з урахуванням проведеного відеоконференцзв`язку може бути вирішено після отримання відповіді від правоохоронних органів.

Відповідач зазначає, що з 01.08.2024 по теперішній час пенсія позивачу не нараховується та не виплачується. Станом на день подання цього відзиву від 3 управління Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях інформації щодо закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 21.03.2022 та/або щодо розгляду відповідачем питання про поновлення пенсійних виплат позивачу не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Луганській області.

03.08.2023 за вхід. № 781/5 на адресу відповідача надійшов лист 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 № 78/3/5/7- 3376/73, яким повідомлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 21.03.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (Державна зрада в умовах воєнного стану). Зазначено, що у ході досудового розслідування встановлена причетність, зокрема, позивача до співпраці з окупаційною адміністрацією російської федерації на тимчасово окупованій території Луганської області.

Листом від 07.08.2023 № 1200-0503-5/15281 відповідач повідомив 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, що позивачу з 01.09.2023 призупинено пенсійні виплати.

19.12.2023 позивач через особистий кабінет на вебпорталі Пенсійного фонду України подав заяву щодо поновлення виплати ВПО з типом ідентифікації «відеоконференцзв`язок».

Згідно рішення № 1706 від 04.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, під час відеоконференції при проведенні ідентифікації, особу позивача встановлено.

Відділом перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в ході розгляду звернення позивача від 04.01.2024 № 96 проведено перерахунок про поновлення пенсії внутрішньо переміщеним особам з 01.09.2023 по 20.11.2023 включно.

Листом від 09.01.2024 № 1600-0306-9/1877 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просило після фіксації доопрацювати пенсійну справу, а саме визначити право на подовження пенсії по інвалідності з 21.11.2023 згідно Закону України від 18.10.2022 № 2682-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю, зокрема згідно підпункту 14-6.1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатом розгляду заяв від 19.12.2023 та від 04.01.2024 позивачу поновлено виплату пенсії.

У відзиві відповідачем зазначено, що з 01.08.2024 виплату пенсії позивачу припинено відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV без прийняття окремого рішення на підставі листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях 3 управління (з дислокацією в м. Сєвєродонецьк Луганської області) від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73 у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

08.08.224 за вхід. № 5929/Р-1200-24 позивач звернувся до відповідача з запитом щодо неодержання пенсії у серпні 2024 року.

13.08.2024 відповідач звернувся до 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях лист № 1200-0403-5/20554 з лисом щодо підтвердження або спростування причетності позивача до колабораційної діяльності.

20.08.2024 за вхід. № 1100/5 відповідачем зареєстровано лист 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 15.08.2024 № 78/3/5/7-1923, яким повідомлено, що процесуальне рішення щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності не прийнято.

Листом від 21.08.2024 за вихід. № 6051-5929/Р-02/8-1200/24 відповідач повідомив позивачу, що виплату пенсії, яку призупинено з 01.08.2024 на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з отриманням інформації від правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, обов`язковою умою припинення виплати пенсії є прийняття відповідного рішення органом Пенсійного фонду.

Відповідачем зазначено, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття відповідного рішення на підставі листа Головного управління Служби безпеки України від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73 про здійснення досудового розслідування щодо позивача у кримінальному провадженні № 0000076 від 21.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111 КК України.

В рішенні Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абзаци перший-третій пункту 4 мотивувальної частини рішення).

В рішенні Конституційного Суду України від 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 зазначено, що конституційний принцип презумпції невинуватості є багатоаспектним, діє на всіх стадіях кримінального провадження та навіть після його завершення, адже сутність цього принципу полягає в тому, що презумпція стосовно непричетності особи до вчинення кримінального правопорушення має універсальний характер, поширюється на всі сфери суспільного життя особи та діє доти, доки її не спростовано належним чином, тобто, за приписами статті 62 Конституції України, у законному порядку й обвинувальним вироком суду. У розумінні зазначених конституційних приписів метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Згідно з вимогами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві жодним чином не зазначено, якою саме нормою законодавства керувався відповідач, зупиняючи виплату пенсії позивачу на підставі листа органу Служби безпеки України про наявність в них інформації про те, що позивач вчинив злочин.

Чинне пенсійне законодавство не передбачає наявності таких повноважень в пенсійного органу.

Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено вимоги частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення та наявності підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058-IV.

Відповідачем зазначено, що згідно з рішенням № 1706 від 04.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, під час відеоконференції при проведенні ідентифікації, особу позивача встановлено.

Відділом перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в ході розгляду звернення позивача від 04.01.2024 № 96 проведено перерахунок про поновлення пенсії внутрішньо переміщеним особам з 01.09.2023 по 20.11.2023 включно.

Листом від 09.01.2024 № 1600-0306-9/1877 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просило, після фіксації доопрацювати пенсійну справу, а саме: визначити право на подовження пенсії по інвалідності з 21.11.2023 згідно Закону України від 18.10.2022 № 2682-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю, зокрема згідно підпункту 14-6.1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач зазначає, що за результатом розгляду заяв від 19.12.2023 та від 04.01.2024 позивачу було поновлено виплату пенсії. З дати поновлення виплати пенсії - з 01.09.2023 та по 31.07.2024 включно пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі.

Однак, З 01.08.2024 виплату пенсії позивачу повторно припинено на підставі листа 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73 у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.

Також, відповідачем 20.08.2024 отримано лист 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях № 78/3/5/7-1923, яким повідомлено, що процесуальне рішення щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності не прийнято.

З зазначеного вбачається, що пенсійними органами було поновлено виплату пенсії позивачу, але відповідачем повторно зупинено на підставі листа 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 вихід. № 78/3/5/7-3376/73.

Враховуючи на зазначені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідачем протиправно зупинено виплату пенсії позивачу та не здійснюється її поновлення.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, зважаючи на те, що рішеннями пенсійних органів за результатами розгляду заяв позивача про поновлення виплати пенсії, встановлено особу позивача та поновлено йому виплату пенсії, відповідачем протиправно не здійснюється її нарахування та виплата, що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача, а не його дії, як вказує представник позивача, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати таку бездіяльність протиправною з наведених вище підстав.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням меж заявлених вимог, а саме: з 12.08.2024.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, враховуючи частину другу статті 9 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачами конституційного права позивача на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ) про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.08.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця