Справа № №420/6163/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № №420/6163/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 2789,32 грн відшкодування майнової шкоди за переплату грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 07.03.2024 року. У зв`язку з необхідністю проходження ВЛК наказом від 26.03.2024 №94 відповідача звільнено від виконання службових обов`язків. Однак під час перевірки наявності особового складу, який перебуває у лікарняних закладах, було виявлено, що відповідач тривалий час не виходиться на зв`язок та не надає підтверджуючих медичних документів щодо етапів проходження медико- соціальної комісії.

В ході службового розслідування виявлено факт переплати грошового забезпечення у сумі 2 789,32 грн, що виплачене відповідачу, який самовільно залишив військову частину.

Оскільки відповідач перебуває у самовільному залишені військової частини, в/ч НОМЕР_2 немає можливості утримати кошти з відповідача та здійснювати стягнення за переплату грошового забезпечення.

Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача отриманого за час відсутності на службі без поважних причин грошового забезпечення у сумі 2 789,32 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 03.02.2025 року скерована на за адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , та повернута 27.03.2025 року з підстави адресат відсутній за вказаною адресою. Також на запит суду від ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області надійшла інформація про іншу актуальну адресу відповідача - АДРЕСА_3 , на яку скеровано ухвалу суду від 14.04.2025 року та повернуто з підстави адресат відсутній за вказаною адресою. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №73 від 07.03.2024, старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , призначено на посаду навідника 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_1 та вирішено відповідача вважався таким, що прибув до району виконання бойових завдань за призначенням.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.03.2024 №94, ОСОБА_1 звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із необхідністю проходження ВЛК терміном на 01 добу 27 березня 2024 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2024 №98 вирішено ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з району виконання бойового завдання за призначенням до району проведення табірного збору на території в/ч НОМЕР_3 .

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.07.2024 №209 вирішено ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з району проведення табірного збору на території в/ч НОМЕР_3 для проходження МСЕК до Одеської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до рапорту командира 1 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_1 від 12.12.2024 за вхід. №5/63/12176 повідомлено, що під час перевірки наявності особового складу який перебуває у лікарняних закладах виявлено, що старший солдат ОСОБА_1 тривалий час не виходиться на зв`язок та не надає підтверджуючих медичних документів щодо етапів проходження медико-соціальної комісії.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.12.2024 №719 призначено проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин військовослужбовця ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту проведення службового розслідування від 25.12.2024 встановлено, старший солдат ОСОБА_1 всупереч ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 16.07.2024 року без поважних причин самовільно, без дозволу відповідних командирів та начальників, в умовах воєнного стану, вибувши на проходження медико-соціальної експертної комісії в м. Одесу вчинив самовільне залишення розташування в/ч НОМЕР_1 в районі польового табірного збору на території військового містечка № НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_3 що знаходиться в АДРЕСА_4 , переставши виходити на зв`язок та не надаючи документів що підтверджували б факт проходження ним медико-соціальної експертної комісії та проводить час на власний розсуд.

Також службовим розслідуванням встановлено факт переплати старшому солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 2789,32 грн.

Крім того під час проведення службового розслідування бухгалтером в/ч НОМЕР_1 видано довідку №5/60/2271 від 23.12.2024 року про нараховане та виплачене грошове забезпечення, в якій зазначено суму переплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 2789,32 грн за період з липня по листопад 2024 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 13.12.2024 №364 увільнено відповідача від займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 , як такого, що самовільно залишив військову частину 16.07.2024 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 25.12.2024 №735 вирішено, зокрема: - службове розслідування вважати завершеним; - помічнику командира в/ч НОМЕР_1 з правової робити здійснити усі належні заходи щодо захисту прав та інтересів в/ч НОМЕР_1 відносно відшкодування матеріальних збитків заподіяних державі в особі в/ч НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_1 ; - помічнику командира в/ч НОМЕР_1 з правової робити подати адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду відносно старшого солдата ОСОБА_1 про відшкодування шкоди державі в розмірі 2789,32 грн (п.1,9,10 наказу).

Представник позивача, вважаючи, що відповідач без наявних правових підстав отримав 2789,32 грн грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом з метою стягнення переплати грошового забезпечення.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XI).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Відповідно до п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Отже, у період вибуття військовослужбовця за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

Водночас, згідно з п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно з актом службового розслідування від 25.12.2024 встановлено, що відповідач з 16.07.2024 року, вибувши на проходження медико-соціальної експертної комісії в м. Одесу, вчинив самовільне залишення розташування в/ч НОМЕР_1 в районі польового табірного збору на території військового містечка № НОМЕР_4 в/ч НОМЕР_3 що знаходиться в АДРЕСА_4 , переставши виходити на зв`язок та не надаючи документів що підтверджували б факт проходження ним медико-соціальної експертної комісії та проводить час на власний розсуд.

Відповідно до довідки №5/60/2271 від 23.12.2024, складеної бухгалтером в/ч НОМЕР_1 переплата грошового забезпечення за період з липня по листопад 2024 року становить 2789,32 грн.

Враховуючи, що відповідач, вибувши на проходження медико-соціальної експертної комісії, самовільно залишив розташування місця служби з 16.07.2024 року, суд вважає, що на підставі п.15 Порядку №260 відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності відповідача на службі без поважних причин.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4 Закону №160-IX).

Згідно з ч.4 ст.3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-IX).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач 16.07.2024 року, вибувши на проходження медико-соціальної експертної комісії, самовільно залишив розташування місця служби з 16.07.2024 року, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв недобросовісно та за період з липня по листопад 2024 року безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 2789,32 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 безпідставно набутих ним коштів під час фактичного невиконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення майнової шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 2789,32 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби за період з липня по листопад 2024 року.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва