Справа № 420/26175/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №31739/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем проведена фактична перевірка позивача за відсутності підстав, передбачених податковим законодавством, перевірка позивача проводилася на його складі, де представники податкового органу намагалися здійснити контрольну розрахункову операцію та купити продукцію за готівку, однак отримали відмову в продажу товару, оскільки підприємство здійснює оптовий продаж товару і тільки в безготівковій формі, позивач не застосовує РРО, не має ліцензій, не здійснює операції з підакцизним товаром, тощо, при цьому, РРО не застосовується в разі не здійснення розрахунків в готівковій формі. Щодо тверджень про нестачу товарно-матеріальних цінностей ці висновки нічим не підтверджуються і є не обґрунтованими, з матеріалів перевірки не вбачається яким чином та на підставі яких документів податковим органом визначено суму нестачі, позивач не має подавати повідомлення форми 20-ОПП на об`єкти, які зазначені в акті перевірки та перевірка дотримання позивачем вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України не може бути предметом фактичної перевірки.

Відзив обґрунтований відповідачем тим, що у контролюючого органу були підстави для проведення фактичної перевірки позивача на підставі наявної податкової інформації, а зазначення в наказі її змісту не є обов`язковим, достатнім є послатися на пункт ст. 80 Податкового кодексу України. Податковим органом під час перевірки здійснено вибіркове зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, а підприємством надано інвентаризація товару та під час співставлення даних встановлено порушення позивачем обліку товарних запасів. Крім того, податковим органом встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, що може свідчити про продаж товару за готівку без застосування РРО. Також встановлено використання в господарській діяльності позивача обладнання, яке не перебуває на обліку

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приватне підприємство «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, є платником ПДВ, має найманих працівників, основними видами діяльності позивача є: 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 17.21 Виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари; 22.21 Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас; 22.22 Виробництво тари з пластмас; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами.

Головним управлінням ДПС в Одеській області 13.06.2024 року виданий наказ №5798-п «Про проведення фактичної перевірки ПП «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ», яким на підставі п. п. 19-1.1.4, 19-1.1.8. п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, п. п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, п. п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80, п. п. 69.2. п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення проведення розрахункових операцій без застосовування РРО/ПРРО наказано провести фактичну перевірку позивача (податкова адреса та адреса господарського об`єкту: м. Одеса, Малиновський район, вул. Самарська, 2) з 19 червня 2024 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 20.06.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі зазначеного наказу в період з 20.06.2024 року по 28.06.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведена фактична перевірка господарської одиниці - складу за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Самарська, 2, за результатами якої складений акт перевірки від 28.06.2024 року №27825/13/52/РРО/ НОМЕР_1 , зареєстрований 01.07.2024 року.

Перевірка проведена на підставі направлень, які пред`явлені комірнику підприємства Тарафанюку А.В. та йому вручено наказ на проведення фактичної перевірки, про що міститься його підпис в направленнях.

В межах перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області вручено позивачу лист про надання документів в строк до 24.06.2024 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: не проведення через РРО/ ПРРО розрахунків за продані товари; порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (порушення порядку обліку товарних запасів, здійснення продажу товарів, яких не відображені в такому обліку на загальну суму 23235,97 грн.); під час проведення перевірки встановлено нестача товару на суму 31567,80 грн. (відомість ТМЦ, інвентаризація товарів ПП), а саме: згідно інвентаризація товарів, прибуткових та видаткових накладних, повернення (списання) не має, та з урахуванням банківських виписок продажу товару не має; порушення позивачем п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України - не встановлено на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності про об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через які, проводиться діяльність, а саме: автомат для паяння РЕТ плівки, автомат для вертикального різання LFQ700-1300; пристрій для перемотування ПСП-5 зі столом; варцевальний верстат ZB-1800; низьковольтний комплектний пристрій Я-5000-38У3; компресор ZA65-100.

Позивач не погодився з правомірністю висновків акту перевірки та подав до контролюючого органу заперечення на акт, однак за результатами розгляду заперечень висновки акту залишені без змін.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області направлене позивачу податкове повідомлення-рішення №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, яким до позивача за порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України застосований штраф в розмірі 6120 грн. (1020 грн. х 6 за п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України), податкове повідомлення-рішення №31739/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, яким до позивача за порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосований штраф в розмірі 54803,77 грн. (31567,80 грн. (100%) за п. 1 ст. 17 цього Закону, 23235,97 грн. за ст. 20 цього Закону).

Позивач не погоджується з правомірністю призначення та проведення перевірки щодо нього, зазначає про порушення порядку її проведення, а також не погоджується з правомірністю направлених йому податкових повідомлень-рішень, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1, п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки, в тому числі, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, з підстав наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до положень п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Відповідач зазначає в відзиві про наявність податкової інформації, отриманої в рамках проведення аналізу, як на підставу для проведення перевірки, що відображено в наказі на проведення фактичної перевірки із зазначенням п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п. п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72, п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів; тощо.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

В наказі Головного управління ДПС в Одеській області №5798-п від 13.06.2024 року зазначена як правова підстава призначення перевірки (п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України), так і деталізовано фактичну підставу: наявність податкової інформації, отриманої в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення проведення розрахункових операцій без застосовування РРО/ПРРО. При цьому, обсяг інформації, зазначеної в наказі відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, зокрема, щодо зазначення підстав для проведення перевірки, визначених Кодексом.

В даному випадку суд вважає безпідставними доводи позивача про протиправність призначення фактичної перевірки щодо нього з підстав необхідності посилання в наказі на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, а не тільки посилання на норми, що їх регулюють.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 висловив позицію, що застосована законодавцем конструкції щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Аналіз п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Відповідно до вимог п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст. 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, правомірним є проведення фактичної перевірки позивача за період діяльності з 20.06.2021 року та витребування документів за цей період.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 20 травня 2022 року у справі №826/8284/17, постанові від 9 вересня 2024 року у справі №280/6832/23.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); 12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

З матеріалів справи вбачається, що під час фактичної перевірки контролюючим органом надано запит про витребувало у позивача документів, зокрема, накладних на товар, залишків товарно-матеріальних цінностей, тощо та такі документи позивачем до контролюючого органу надані, в тому числі, накладні на товар, інвентаризація товару на складі та інші.

В матеріалах справи наявна відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) при перевірці господарської одиниці - складу за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Самарська, 2, яка підписана як суб`єктом господарювання в особі комірника підприємства Тарафанюку А.В., так і посадовим особами контролюючого органу.

За цією відомістю комірник підприємства ОСОБА_1 підтверджує, що залишки зняті вірно та підписав цю відомість 24.06.2024 року без будь-яких зауважень чи заперечень з приводу змісту цієї відомості.

В цій відомості зазначено про наявність товару на суму 23235,97 грн. за відсутності накладних із зазначенням його найменування, кількості за даними обліку та фактичними даними його наявності під час перевірки, а також зазначено про нестачу товару на суму 31567,80 грн., що підтвердив комірних підприємства, який підписав відомість без зауважень та отримав її копію.

Позивач в позові зазначає про те, що йому не відомо про яке саме порушення йде мова, зазначає про незрозумілість визначення суми не облікованих товарних запасів в розмірі 23236,97 грн., зазначає про не можливість встановлення конкретного об`єму та вартості запасів, а також періоду в якому не здійснений облік товару.

Також позивач зазначає про те, що йому не зрозуміло відносно яких конкретно товарів виявлена нестача, та на підставі яких конкретних первинних документів (назва, дата, номер документа) контролюючий орган міг прийти до висновку, що підприємство здійснило продаж товарів за готівку.

Разом з цим, суд звертає увагу, що комірник підприємства - ОСОБА_1 отримав копію відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) при перевірці господарської одиниці - складу за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Самарська, 2, погодився з її змістом, підписав її без зауважень та заперечень, в цій відомості зазначено як про не обліковані товари так і про нестачу.

Також суд звертає увагу, що позивач в позові не зазначає будь-яких доводів стосовно неналежного складання відомості ТМЦ, невідповідності змісту відомості фактичним обставинам під час перевірки, не спростовує дані цієї відомості будь-якими доказами, а тому суд приймає цей доказ як належний в підтвердження наявності як не облікованого товару так і його нестачі.

Враховуючи встановлення під час перевірки наявності на складі позивача не облікованого товару, суд вважає підтвердженим порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо необхідності ведення облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, до позивача правомірно застосовані штрафні санкції в розмірі вартості не облікованих товарів, тобто, 23235,97 грн.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до положень п. п. 16.1.2, 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так само, враховуючи встановлення під час перевірки наявності на складі нестачі в розмірі 31567,80 грн., суд вважає підтвердженим порушення позивачем вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо не проведення розрахункових операцій через РРО та не надання при цьому розрахункового документу.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції - 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг).

Таким чином, до позивача правомірно застосовані штрафні санкції в розмірі нестачі, тобто, 31567,80 грн.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає правомірним податкове повідомлення-рішення №31739/15-32-07-06 від 30.07.2024 року про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 54803,77 грн. та не вбачає підстав для його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 6120 грн., воно підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до договору оренди від 01.01.2024 р. орендує приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 2 для розміщення виробничого приміщення площею 166,8 кв. м.

Позивачем 18.04.2024 року подано до контролюючого органу повідомлення за формою 20-ОПП щодо офісного приміщення, складського приміщення та виробничого приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 2 із зазначенням типу об`єкту (378, 377, 587 відповідно).

Відповідно до положень п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Відповідно до п. 8.4 «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Під час надання повідомлень за формою №20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).

Зразок Форми №20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність та «Пам`ятка для заповнення розділу 3 Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» є Додатком 10 до зазначеного Порядку. Пунктом 3 Пам`ятки зазначено, що графа 3 «Тип об`єкта оподаткування» заповнюється відповідно до рекомендованого довідника типів об`єктів оподаткування, що оприлюднений на офіційному веб-сайті Центрального контролюючого органу та розміщений на інформаційних стендах у контролюючих органах.

Довідник Типи об`єктів оподаткування розміщено на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України і містить 716 позицій.

Відповідач зазначає, що позивачем не подано форму №20-ОПП стосовно 6 позицій наведених в Акті перевірки, зокрема: Автомат для паяння РЕТ плівки, Автомат для вертикального різання LFQ700-1300, Пристрій для перемотування ПСП-5 зі столом, Вальцевальний верстат ZB-1800, Низьковольтовий комплектний пристрій Я-5000-38УЗ, Компресор ZA65-100.

Позивач наполягає на тому, що ці позиції не відносяться до жодної з позицій, а тому у ПП «Юг-Технологія» відсутній обов`язок подавати повідомлення за формою №20-ОПП із зазначених об`єктів.

Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки під час надання повідомлень за формою №20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування, позивачем подане повідомлення за формою №20-ОПП щодо виробничого приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 2, де знаходиться зазначене обладнання, Довідник Типів об`єктів оподаткування не містить таких типів об`єктів оподаткування, які зазначені в акті перевірки та податковим органом навіть не зазначається до яких типів об`єктів оподаткування це обладнання відноситься.

Крім того, суд погоджується з тим, що з`ясування питання щодо дотримання платником податків вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України не може бути предметом фактичної перевірки, оскільки повідомлення про об`єкти оподаткування (форма №20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками, не пов`язане із отриманням дозвільних документів тощо. Така позиціє узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2023 року у справі №440/1262/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» обґрунтовані в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» (вул. Самарська, буд. 2, м. Одеса, 65085, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 6504, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №31739/15-32-07-06 від 30.07.2024 року, №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головне управління ДПС в Одеській області №31736/15-32-07-06 від 30.07.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Приватного підприємства «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 6504, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ЮГ-ТЕХНОЛОГІЯ» (вул. Самарська, буд. 2, м. Одеса, 65085, ) сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА