Справа № 761/5739/25
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/5739/25
Провадження № 2-а/761/565/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Романишеної І.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

10.02.2025р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно позовних вимог позивач просить суд: скасувати постанову серії ЕНА № 4014125 від 06.02.2025р., винесену поліцейським взводу №2 роти №5 батальйону № 4 Полку - 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Олексієнком Олексієм Васильовичем відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП України і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань сплачений ним судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Згідно змісту позовної заяви позивач зазначив, що 05.02.2025р. він здійснював рух на транспортному засобі в м. Київ. Під час руху кожен світлофор проїжджав лише на дозволене зелене світло. Бачив, що неподалік від нього здійснював рух службовий автомобіль поліції. Однак, наявність службового автомобіля поліції занепокоєння не викликала, оскільки з боку позивача не було жодних порушень правил дорожнього руху. Під час руху цей автомобіль поліції наздогнав автомобіль позивача та увімкнув проблискові маячки червоного та синього кольорів, що позначало вимогу зупинки. Після зупинки до нього підійшов поліцейський та повідомив, що він проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора. У відповідь позивач висловив незгоду із звинуваченнями інспектора та наголосив, що всі світлофори проїжджав виключно на зелене світло. Зокрема, на вказаному інспектором місці проїхав стоп-лінію на дозволене зелене світло світлофора, а жовте і далі червоне увімкнулось вже на самому перехресті, тобто після того, як він проїхав стоп-лінію і сам світлофор. В подальшому, поліцейським взводу №2 роти №5 батальйону №4 полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Олексієнком Олексієм Васильовичем неправомірно винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 серії ЕНА №4014125 за ч.2 ст. 122 КУпАП. В графі 5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто він «керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.Е ПДР». При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП - «... проїзд на заборонний сигнал світлофора ...», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 510 грн. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме він проїхав стоп-лінію та сам світлофор згідно із зеленим сигналом світлофора, що дозволяє рух, а жовтий і далі червоний увімкнулися після проїзду ним стоп-лінії, і тому у відповідності до 8.11 розділу 8 ПДР, він змушений був закінчити проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, а - тому продовжив рух у наміченому напрямку, як це передбачено Правилами дорожнього руху; у справі відсутні жодні відеозаписи, жодні пояснення свідків руху автомобіля на заборонний сигнал світлофора; таких доказів не може існувати, оскільки він проїхав стоп-лінію та сам світлофор згідно із зеленим сигналом світлофора, що дозволяє рух, то у відповідності до 8.11 розділу 8 ПДР, був змушений був закінчити проїзд з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.02.2025р., матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П.

Ухвалою суду від 13.02.2025р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.04.2025 року від представника відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що заявлені вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з врахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Зазначив, що вина позивача є доведеною, що підтверджується належними доказами.

До відзиву представником відповідача долучено диск, на якому міститься відеозапис із боді камери (нагрудного реєстратора) поліцейського № 471647, що вказаний в п. 7 оскаржуваної постанови.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

06.02.2025р. поліцейським 2 взводу 5 роти 4 батальйону, полку - 1 Управління патрульної поліції в м. Києві рядовим поліції Олексієнком Олексієм Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4014125, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що 05.02.2025р. о 23.52 год по вул. Глибочицькій в м. Києві, водій, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий або два червоних миготливих.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Так, судом було переглянуто відеозапис № 471647, на якому зафіксовано факт складання постанови про адміністративне правопорушення.

Із відео з нагрудного реєстратора інспектора поліції вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції позивач першочергово просить вибачення, вказує, що не зорієнтувався та визнає факт проїзду на червоний сигнал світлофора, зазначаючи: «так, на червоний я проїхав, я це потім зрозумів». В подальшому просить не застосовувати до нього адміністративне стягнення вказуючи на малозначність правопорушення та зазначає, що був єдиним учасником дорожнього руху, а тому в даній дорожній обстановці проїзд на червоний сигнал світлофора не створив аварійної ситуації.

Зазначені пояснення позивача були взяті до уваги інспектором, разом з тим, обставини, на які посилається позивач в позовній заяві про те, що він висловив незгоду із звинуваченнями інспектора та наголошував, що всі світлофори проїжджав на зелене світло спростовуються вищевказаним відеозаписом з бодікамери співробітника патрульної поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Позивачем не надано суду жодного доказу та не викладено обставин, які підтверджували б неправомірність дій відповідача та відсутність в діях позивача порушення ПДР.

В свою чергу, відповідачем скеровано відзив на позовну заяву, до якого додано докази, що підтверджують правомірність дій відповідача.

Доводи позивача щодо ненадання працівниками поліції на його вимогу доказів вчинення правопорушення спростовуються дослідженими судом відеодоказами, на яких ОСОБА_1 першочергово визнав порушення ПДР за вказаних в оскаржуваній постанові обставин, а тому його доводи, викладені в позовній заяві щодо відсутності з його боку порушень ПДР розцінюються судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача судових витрат у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ;

Департамент патрульної поліції: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, .

Повний текст рішення суду складений 21.04.2025.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА