Справа № 701/235/25
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/235/25
Провадження №2-а/701/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Маньківка в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

17.03.2025 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

На підставу своїх вимог спирається на те, що Державною службою України з безпеки на транспорті неправомірно винесено відносно позивача як власника транспортних засобів наступні постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а саме: постанова від 17.01.2025 серії AB №00004185 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн., відповідно до цієї постанови начебто на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,538% (2,615 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,615 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 42 тонни, відсутні жодні перевищення передбаченої законом 5-відсоткової межі, при якій передбачено застосування штрафів; Постанова від 22.01.2025 серії AB №00004246 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн., відповідно до цієї постанови начебто на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2,120 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,120 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення передбаченої законом вагової норми; Постанова від 22.01.2025 серії AB №00004282 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн., відповідно до цієї постанови начебто на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,030 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,030 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення передбаченої законом вагової норми. У постанові ще вказано про перевищення на строєну вісь, однак це вже не важливо, оскільки по суті постанови показники вказано невірні, а тому вона не може розглядатись окремими частинами; В постановах Укртрансбезпекою вказано відомості лише про тягач, однак умисно приховано відомості щодо напівпричепа-контейнеровоза. проте дана обставина є ключовою у даній справі, оскільки саме для контейнеровозів вагова норма становить відповідно 42 тонни по першому автомобілю та 44 тонни по другому автомобілю, а не 40 тонн, як для звичайних вантажівок. За умови врахування передбаченої законом вагової норми відповідно 42 тонни по першому автомобілю та 44 тонни по другому автомобілю, по жодній із оскаржуваних постанов відсутні жодні перевищення встановленої законом 5-ти відсоткової межі, при досягненні якої передбачено застосування штрафів, а саме, фактичній вазі відповідно 42,615 тонн, 42,120 тонн, 42,030 тонн, відношення фактичної ваги до передбаченої законом вагової норми вагової норми становить 101,5%, 95,7%, 95,5%. і відповідно відсутні жодні законні підстави для накладення штрафів. При цьому, в постановах інспекторами зроблено висновок, що зазначеними діями начебто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП «перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 8500 грн., - у разі перевищення габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; 17 000 грн., - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; 34 000 грн., - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; 51 000 грн., - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 30%».

Позивач вважає, що оскаржувані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності винесені протиправно, оскільки Укртрансбезпекою умисно приховано у постановах відомості про напівпричіп - контейнеровоз, а отже такі постанови не відповідають вимогам інструкції №512; Укртрансбезпека не повідомляла МВС про будь - які невідповідності щодо типу причепу - контейнеровоза, а отже остання визнала повну відповідність з реєстраційними даними МВС щодо приналежності вказаного причепу до типу «контейнеровоз»; Укртрансбезпека умисно неправомірно застосувала вагову норму як до звичайної вантажівки 40 тонн, а повинна була застосувати збільшену вагову норму 44 тонн як до спеціалізованого трьох вісного контейнеровозу; за умови врахування передбаченої законом вагової норми відповідно 42 тонни по першому автомобілю та 44 тонни по другому автомобілю, по жодній із оскаржуваних постанов відсутні жодні перевищення встановленої законом 5-ти відсоткової межі, при досягненні якої передбачено застосування штрафів. а саме, фактичній вазі відповідно 42,615 тонн, 42,120 тонн, 42,030 тонн, відношення фактичної ваги до передбаченої законом вагової норми вагової норми становить 101,5%, 95,7%, 95,5%., і відповідно відсутні жодні законні підстави для накладення штрафів; під час вагового контролю Укртрансбезпека має безперечно керуватися пунктом 22.5 ПДР, яким встановлені підвищені вагові параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не маніпулювати правилами перевезення вантажів щодо маркування контейнера чи змінного кузова, які перевозяться на контейнеровозі; контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів; Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності маркування чи фітингів, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій; Сертифікованою експертною установою і заводом-виробником підтверджено приналежність даного напівпричепу у відповідній конструкції та з наявним обладнанням до типу «контейнеровоз», про що видано протокол перевірки технічного стану; при передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності ймовірних спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за моєї участі, щоб надати йому можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак вона обмежилася формальним виписуванням постанов, чим порушила моє право на захист. А також Укртрансбезпека не застосувала передбачений пунктом 6 інструкції №512 обов`язок уточнити у мене як - власника вантажівок необхідні відомості щодо типу транспортного засобу, якщо мала якісь сумніви чи виявила якісь розбіжності щодо типу напівпричепа-контейнеровоза, а саме: фактичні обставини справи він зареєстрований фізичною особою - підприємцем і надає послуги з вантажних перевезень. У позивача власності перебувають два транспортні состави: транспортний состав з контейнеровозом №1 (постанова №1): - тягач DAF 95 XF 430, д.н.з. СА4709BН - є двох вісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_3 є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Транспортний состав з контейнеровозом №2 (постанови №2 та №3): - тягач MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 - є трьох вісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_4 є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Контейнеровоз це тягач з причепом, на якому перевозиться зйомний контейнер чи змінний кузов, зображення контейнера з фактичними зображеннями надається у додатках. Тобто суть типу «контейнеровоз» означає наявність на автомобілі зйомного контейнера чи змінного кузова. цей контейнер чи змінний кузов у пункті завантаження чи розвантаження може зніматись. тип даних транспортних засобів вказано у свідоцтвах про реєстрацію, копії яких додаються до позову. Саме на цих транспортних составах у зв`язці здійснювалися перевезення вантажів і Укртрансбезпекою начебто зафіксовано перевищення вагових норм. Специфіка цих штрафів полягає в тому, що відповідальність несе власник транспортного засобу чи керівник підприємства, у власності якого транспортні засоби перебувають, або належний користувач. у даних постановах зазначено, начебто здійснювалося перевезення вантажів з перевищенням вагових норм. Проте Укртрансбезпекою умисно приховано відомості про те, що напівпричепи є спеціалізованими контейнеровозами, до яких у зв`язці з двохвісним тягачем на першому составі і трьох вісним тягачем на другому составі згідно з пунктом 22.5 ПДР передбачено вагову норму відповідно 42 тонни і 44 тонни, а тому Укртрансбезпека умисно неправомірно застосувала до них вагову норму як до звичайної вантажівки 40 тонн. Тому винесені відносно позивача постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, на його думку є протиправними.

Щодо обґрунтування причин поновлення строків на оскарження відповідно до ст. 289 КУпАП, позивач зазначає, що скаргу щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Згідно з ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. 10.03.2025 в додаток «ДІЯ» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №77436887. 13.03.2025 в додаток «ДІЯ» надійшло ще дві постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №77511630 та ВП №77511457. Далі в автоматизованій системі виконавчих проваджень, за адресою в мережі інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, за вказаними в постановах ідентифікаторах доступу, позивач виявив, що вказані постанова про відкриття виконавчого провадження винесено на підставі оскаржуваних постанов Укртрансбезпеки. Проте ці постанови Укртрансбезпеки не надсилались йому за місцем проживання, жодним способом він їх не отримував. Отже постанови ним отримано в електронному кабінеті виконавчих проваджень 10.03.2025 та 13.03.2025, до цієї дати жодним способом ці постанови його не надсилали. Тобто 10-денний строк на оскарження від дня отримання від Укртрансбезпеки вказаних постанов припадає на 20.03.2025. Тому зважаючи на фактичну дату, коли позивачем фактично отримано оскаржувані постанови, останній зазначає про необхідність поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування зазначених постанов. Вищевикладене і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.03.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої заперечення проти позовних вимог відповідач обґрунтовував тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення його уповноважена посадова особа діяла у межах повноважень та у спосіб встановлений законом, у зв`язку з чим вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Оскаржувані постанови за своїм змістом та формою повністю відповідають вимогам чинних нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач виклав свою письмову позицію щодо обставин викладених у відзиві на позов та просив дану позицію врахувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом встановлено, що Державною службою України з безпеки на транспорті винесено відносно позивача як власника транспортних засобів наступні постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а саме:

- постанова від 17.01.2025 серії AB №00004185 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн., відповідно до цієї постанови на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,538% (2,615 тонн), при нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,615 тонн.;

- постанова від 22.01.2025 серії AB №00004246 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн., відповідно до цієї постанови на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2,120 тонн), при нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,120 тонн.;

- постанова від 22.01.2025 серії AB №00004282 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн., відповідно до цієї постанови начебто на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,030 тонн), при нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,030 тонн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Аналізуючи вищенаведені норми, можливо дійти висновку, що у разі якщо автомобільне перевезення здійснюється із допомогою напівпричепа-контейнеровоза (про що повинно бути вказано у свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) загальна фактична маса не повинна перевищувати 44880кг (44 т контейнеровоз + 2% похибка).

При цьому суд зазначає, що диспозиція п. 22.5 ПДР передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Отже, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи із норм викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363: н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів; вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил № 363 встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Пунктом 17.2 Правил № 363 встановлена заборона на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що тягач DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 - є двох вісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_3 є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Транспортний состав з контейнеровозом тягач MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 - є трьох вісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_4 є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом.

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наявні в матеріалах фотознімки із фотофіксацією транспортних засобів не є належним доказом, що напівпричеп не є контейнеровозом. Також вказані знімкиок не підтверджують доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил №363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного транспортного засобу. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

Таким чином, нормативне навантаження для транспортного засобу у цій справі повинно було визначатись як для контейнеровозу, оскільки матеріалами справи, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що дана модель є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровоз.

Отже, вказані транспортні засоби відносяться до комбінованого транспортного засобу, та відповідно до п. 22.5 ПДР України, є автомобілями (тягачами) з спеціалізованим напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 44 т.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що зроблений відповідачем розрахунок перевищення фактичної маси у спірних випадках є необґрунтованим, що є підставою скасування постанов, оскільки їх прийнято на підставі не обґрунтованих розрахунків.

З цього приводу суд зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху. До того ж вказані обставини не слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до ч. 12 ст. 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону № 2344-III, закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

У відповідності до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно норм ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У силу приписів ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879, затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879), відповідно до п.п. 3-5-1 п. 2 якого: великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

У свою чергу, за п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

У відповідності до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

При цьому, згідно пункту 5 Правил № 30, рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.

Слід звернути увагу на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

У даному випадку, оскаржувані постанови містять дані лише щодо загальної маси транспортних засобів, дані відповідальної особи, перевищення маси вказаного транспортного засобу, але не містить жодних відомостей щодо характеристик напівпричіпів - контейнеровозів, які були приєднані до транспортних засобів у момент руху, рух якого одночасно з сідловим тягачем зафіксовано відповідачем.

У той же час, нормами пункту 22.5 ПДР України, закріплено, що фактична допустима маса контейнеровоза не може перевищувати 44 тони.

Суд, беручи до уваги наведене вище, зазначає, що розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав би здійснюватись з урахуванням вказаних обставин, з огляду на те що, у справі помилково визначено тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та, як наслідок, відповідач провів розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам.

Оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування зазначених даних оскаржувана постанова не містить.

Отже, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

За такого, з наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на обґрунтування своєї правової позиції, а відповідач не довів правомірність спірного рішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом, чого в даному випадку при винесенні постанови уповноваженою на те посадовою особою дотримано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вбачає підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду.

Позивач в позові виклав вимогу, щодо поновлення строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ст. 286 ч. 2 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Обгрунтовуючи поважність пропусу строку для звернення до суду позивач зазначає, що 10.03.2025 в додаток «ДІЯ» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №77436887. 13.03.2025 в додаток «ДІЯ» надійшло ще дві постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №77511630 та ВП №77511457. Далі в автоматизованій системі виконавчих проваджень, за адресою в мережі інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, за вказаними в постановах ідентифікаторах доступу, він виявив, що вказані постанова про відкриття виконавчого провадження винесено на підставі оскаржуваних постанов Укртрансбезпеки. Проте ці постанови Укртрансбезпеки не надсилались йому за місцем проживання, жодним способом він їх не отримував. Отже постанови ним отримано в електронному кабінеті виконавчих проваджень 10.03.2025 та 13.03.2025, до цієї дати жодним способом ці постанови йому не надсилали. Тобто 10-денний строк на оскарження від дня отримання від Укртрансбезпеки вказаних постанов припадає на 20.03.2025.

Дані обставини суд визнає поважними, оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що дані постанови були отриманні безпосередньо позивачем. Посилання відповідача, що позивачу належно було направлено оскаржувані постанови, суд оцінює критично, оскільки строк на оскарження починається не з моменту направлення, а з моменту коли особа дізналась про дані постанови.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору.

Таким чином, зваживши у сукупності докази, суд вважає, що висновок відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є передчасним і необґрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню, оскаржувані постанови - скасуванню.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243, 245 ,246, 250, 251, 271,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі - задоволити.

Поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення від 17.01.2025 серії AB №00004185, від 22.01.2025 серії AB №00004246, від 22.01.2025 серії AB №00004282.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, від 17.01.2025 серії AB №00004185, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, від 22.01.2025 серії AB №00004246, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, від 22.01.2025 серії AB №00004282, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань (, 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 484 грн. 48 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Д. Калієвський