Справа № 640/14050/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ «Щодо особового складу» Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1022 о/с від 29.06.2022 щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 з 27.06.2022 на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2022 по день поновлення на роботі, з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відсутній факт та не підтвердження службовим розслідуванням самоусунення позивача від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Зауважив, що звільнення відносно позивача відбувалось двічі, враховуючи, що попередній Наказ про звільнення було скасовано та службове розслідування не проводилось, вважає такі дії відповідача порушенням вимог законодавства щодо встановлення вини, вчинення дисциплінарного проступку поліцейським, доведення вини, проведення належного службового розслідування. ОСОБА_1 вважає, що призначення службового розслідування є формальністю, дії вчинені з метою уникнення в наступному порушень законодавства щодо звільнення позивача зі служби в поліції. ОСОБА_1 наполягає, що відповідачу було відомо про перебування його в щорічній оплачуваній відпустці, виїхав за межі міста Києва, став на облік з 28.02.2022 у найближчому районному відділенні ГУ НП у Чернівецькій області. Враховуючи зміст та характер служби поліцейського, останній виконує свої обов`язки на усій території України, саме тому під час оголошеного в країні воєнного стану позивач добровільно та добросовісно звернувся до найближчого відділення національної поліції за своїм місцезнаходженням з метою виконання покладених на нього обов`язків щодо захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період воєнного стану. Відповідно, вважає, що його дії входять до інтересів держави та українського народу, в ході службового розслідування комісія мала прийняти належні докази, які знімають з нього безпідставні звинувачення в порушенні п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», не врахування сумлінного ставлення до виконання своїх службових обов`язків згідно Статуту, Закону України «Про Національну поліцію», дотримання Правил етичної поведінки №1179, відсутності жодного випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності за весь час несення служби в поліції, висновки дисциплінарної комісії вважає повністю безпідставними, вимоги Порядку №893 не дотримано, дисциплінарний вид стягнення не доведено.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, зазначає, що наказ від 29.06.2022 №1022 о/с Про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є правомірним, підстави для його скасування відсутні. Відповідач відмітив, що несення служби ОСОБА_1 в ГУ НП в Чернівецькій області з 28.02.2022 по 11.03.2022 не підтверджується жодними доказами, довідка зазначеного управління від 17.05.2022 №1402/123/12/02-2022 лише фіксує факт звернення до відділу та підтверджує факт самовільного виїзду за межі Київського гарнізону без відповідного дозволу. Зазначення позивачем про виїзд за межі у зв`язку із евакуацією сім`ї, при цьому твердження перебування у відпустці, поставлення на облік у відділок в Чернівецькій області, суперечать доводам позивача щодо причин не прибуття до Головного управління за місцем несення служби з часу оголошення сигналу «Тривога».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. При цьому вказує на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує про відсутність факту самоусунення від виконання своїх службових обов`язків, оскільки вчиняв активні дії з метою з`ясування подальшого порядку проходження служби. Наголошує на відсутності підстав застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом ГУ Національної поліції у м. Києві від 12.05.2022 №531 призначено проведення службового розслідування з підстав отримання управлінням інформації про те, що окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів самоусунулись від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, із відстороненням від виконання службових обов`язків поліцейських на підставі ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції, відносно яких призначення службове розслідування, та припиненням нарахування грошового зобов`язання з 01.03.2022 відносно поліцейських зазначених в Додатку до цього наказу.

Згідно Додатку до Наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 12.05.2022 №531, за номером 62 зазначено лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0142277), інспектора ювенальної превенції відділ превенції Шевченківського УП.

16.05.2022 ОСОБА_1 надіслано повідомлення на WhatsApp за №2198/125/67-2022 в якому зазначено про скасування 12.05.2022 Наказу про звільнення, виданий Наказ від 12.05.2022 №531 про призначення та проведення службового розслідування, необхідність прибути на 20.05.2022 о 12:00 до адміністративної будівлі Головного управління за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, каб. 540, для надання дисциплінарній комісії пояснень за фактом можливого порушення службової дисципліни.

20.05.2022 ОСОБА_1 надано пояснення дисциплінарній комісії, оформлені у письмовому вигляді та підписані особисто ОСОБА_1 , до яких долучено довідку кадрового забезпечення ГУ НП в Чернівецькій області від 17.05.2022 №1402/123/12/02-2022.

Дисциплінарною комісією за наслідками проведеного службового розслідування складено висновок, в якому зазначено про те, що 11.05.2022 до управління головної інспекції ГУНП у м. Києві надійшли доповідні записки керівників підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів про те, що окремі підпорядковані їм поліцейські самоусунулись від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, та в період з 24.02.2022 відсутні на службі.

Зокрема, зазначено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05.00 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан.

На виконання зазначених організаційно-розпорядчих актів наказом Головного управління від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління переведено на посилений варіант службової діяльності.

З урахуванням зазначених обставин, 24.02.2022, о 05.00, особовий склад підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів був піднятий за сигналом «Тривога».

По прибуттю до місць несення служби, особовий склад було озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплексу завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Кожен поліцейський, вступаючи на службу в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові, а саме, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів із введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану, до місць дислокації підрозділів за місцем проходження служби не прибули, не озброїлись та від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави самоусунулись.

Крім цього, керівниками підрозділів та районних управлінь поліцій Головного управління поліцейським, які безпідставно були відсутні на службі, було доведено вимоги наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 та наказу Національної поліції від 07.04.2022 № 239, що скасовує попередній.

Так, відповідно до доповідної записки начальника Шевченківського управління поліції полковника поліції Падюка Ігоря від 11.05.2022, установлено, що інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , в ОВС з 17.08.2015, в поліції з 07.11.2015, в займаній посаді з 06.12.2021, діючих дисциплінарних стягнень не має, 24.02.2022 до управління поліції за сигналом «Тривога» не прибув. 25.02.2022 з сім`єю виїхав до Чернівецькій області, де став на облік до органу поліції та з 28.02.2022 по 10.03.2022 ніс службу у ГУНП в Чернівецькій області. 10.03.2022 працівниками відділу кадрового забезпечення Шевченківського управління поліції ОСОБА_1 було доведено вимогу наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, однак останній за місцем розташування управління поліції не прибув.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 24.02.2022 до управління поліції за сигналом «Тривога» не прибув. 25.02.2022 з сім`єю виїхав до Чернівецької області, де став на облік до органу поліції та з 28.02.2022 по 10.03.2022 ніс службу у ГУНП в Чернівецькій області. 10.03.2022 працівниками відділу кадрового забезпечення Шевченківського управління поліції йому було доведено вимогу наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, однак за місцем розташування управління поліції він не прибув.

Комісія вказує, що зазначене свідчить про безпідставну відсутність ОСОБА_1 на службі, що є свідомим самоусуненням від виконання посадових обов`язків та грубим порушенням службової дисципліни.

Під час проведення службового розслідування, дослідженням подій і фактів можливого самоусунення окремих поліцейських підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів, від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, установлено, що факти відсутності на службі без поважних причин наступних поліцейських знайшли своє документальне підтвердження, серед інших зазначених, зокрема, інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 18.03.2022.

Таким чином, під час проведення службового розслідування та на підставі зібраних матеріалів, комісією установлено, що зазначені поліцейські, відповідно, ОСОБА_1 , своїми діями допустили дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитет Національної поліції України в цілому, та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції. Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим на себе обов`язкам, присягнувши на вірність українському народові.

У висновку дисциплінарна комісія вважає, що (пункт 24) за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пп.1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, до інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Висновок службового розслідування підписаний складом дисциплінарної комісії та затверджений 09.06.2022 начальником ГУ НП у м. Києві І. Вигівським.

До матеріалів службового розслідування долучено окрім доповідної записки від 11.05.2022, Наказу №531 від 12.05.2022, Додаток до Наказу №531, лист повідомлення від 16.05.2022, скріншот надіслання листа на WhatsApp, пояснень, довідки ГУ НП в Чернівецькій області, також акти про невихід на службу за підписами комісії від 24.02.2022 №385 в/е/125/56-2022, від 25.02.2022 №386 в/е/125/56-2022, від 26.02.2022 №387 в/е/125/56-2022, від 27.02.2022 №388в/е/125/56-2022, від 28.02.2022 №389в/е/125/56-2022, від 01.03.2022 №390в/е/125/56-2022, від 02.03.2022 №4194/125/56-2022, від 04.03.2022 №392в/е/125/56-2022, від 05.03.2022 №393в/е/125/56-2022, від 06.03.2022 №395в/е/125/56-2022, від 07.03.2022 №395в/е/125/56-2022, від 08.03.2022 №396в/е/125/56-2022, від 09.03.2022 №397в/е/125/56-2022, від 10.03.2022 №398в/е/125/56-2022, від 11.03.2022 №4194/125/56-2022, від 12.03.2022 №399в/е/125/56-2022, від 13.03.2022 №444 в/е/125/56-2022, від 14.03.2022 №400в/е/125/56-2022, від 15.03.2022 №401в/е/125/56-2022, від 16.03.2022 №402в/е/125/56-2022, від 17.03.2022 №403в/е/125/56-2022, від 18.03.2022 №404в/е/125/56-2022.

Наказом ГУНП у м. Києві від 21.06.2022 № 472 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Головного управління», зокрема, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, наказу Національної поліції України від 10.03.2022 №190.

З метою виконання дисциплінарного стягнення, Наказом ГУНП у м. Києві від 29.06.2022 №1022 о/с «Щодо особового складу», відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Вважаючи вищевказаний наказ та своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обґрунтував правомірність звільнення позивача зі служби належними та допустимими в межах спірних правовідносин, доказами, з посиланням на відповідні положення чинного законодавства. Наведені ж позивачем доводи є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (частина перша статті 1 Закону України «Про Національну поліцію»).

В частинах першій, другій статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

В частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових; актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

З аналізу наведених вище положень Дисциплінарного статуту вбачається, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас, порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення зі служби в поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893) визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 24) бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.

Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

В частині п`ятій статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаного положення наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235).

Розділом ІІ порядку № 1235 передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

До переліку документів з питань проходження служби, затвердженого Порядком № 1235, належать: 1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; 2. Подання про призначення на посаду (додаток 1).

Позивач, як поліцейський, який склав присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану», повинен був вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав спеціальний статус працівника поліції, що додатково покладало на нього певні обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції.

Зі змісту наведених норм права слідує, що підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського є вчинений ним дисциплінарний проступок, який полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, обставини, що свідчать про не дотримання законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні Присяги, порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені та такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях конкретної особи (поліцейського) дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Всі наведені обставини та мотиви, які стосуються вчинення дисциплінарного проступку саме позивачем повинні були бути перевірені дисциплінарною комісією шляхом зібрання відповідних доказів, які в обов`язковому порядку слід відобразити у вступній, описовій та резолютивній частинах відповідного висновку службового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, під час вирішення питання про те, чи є порушення службової дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Враховуючи проведення службового розслідування в умовах воєнного стану суд має безпосередньо перевірити дотримання прав особи, відносно якої проводилось службове розслідування, обставини які стали предметом такого розслідування, зібрані та перевірені комісією докази, врахування комісією та керівництвом мотивів вчинення дисциплінарного проступку поліцейським, характер проступку.

З матеріалів справи вбачається, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції внаслідок порушення службової дисципліни, що виразилось у самоусуненні від виконання службових обов`язків у воєнний час, невиконання Наказу №190 від 10.03.2022. Зокрема, відповідачем зафіксовано невихід на службу без поважних причин з 24.02.2022 по 10.03.2022, а також відповідно до матеріалів, зафіксовано не вихід ОСОБА_1 на службу з 11.03.2022 по 18.03.2022.

Відповідно обставини відсутності позивача на службі дисциплінарною комісією було визнано як самоусунення від несення служби в умовах воєнного стану, грубе порушення службової дисципліни, зафіксовано порушення позивачем Закону України «Про Національну поліцію», Наказу ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022, такі обставини визнано дисциплінарним проступком.

Підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби були встановлені обставини порушення службової дисципліни, самоусуненні від виконання службових обов`язків по захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, не виконанні Наказу ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Водночас, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 постановлено військовому командуванню (зокрема, Міністерству оборони України та Збройним Силам України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим указом, зокрема, на території Хмельницької області.

Відповідно всі держані органи були задіяні до оборони та відсічі, забезпеченню порядку та забезпеченню захисту громадян на території за місцем дислокації.

ОСОБА_1 займав посаду старшого лейтенанта поліції інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві та відповідно до займаної посади повинен був реалізовувати свої повноваження виключно на території міста Києва.

На виконання Указу Президента від 24.02.2022 №64/2022, Наказом Головного управління від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління переведено на посилений варіант службової діяльності, 24.02.2022 о 05.00 год особовий склад підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів був піднятий за сигналом «Тривога».

Оскільки позивач перебував у відпустці з 07.02.2022 по 11.03.2022 за Наказом №125 о/с від 24.01.2022, Наказом ГУНП у м. Києві від 24.02.2022 № 360 o/с «Щодо особового складу» у зв`язку із службовою необхідністю та відповідно до пункту 11 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 було відкликано з 24.02.2022 з основної та додаткової відпустки за 2021 рік, про що повідомлено в телефонній розмові та проти чого не заперечує позивач.

Сам позивач зазначає, що він 25.02.2022 через оголошений в країні воєнний стан, нестабільну ситуацію, виїхав за межами міста Києва в м. Чернівці із хворою сестрою та хворою матір`ю, маючи при собі жетон, картку - замісник та службове посвідчення, де потім став на облік в ГУ НП в Чернівецькій області, останній раз заступив на патруль 11.03.2022.

Позивач вказує, що з 11.03.2022, в телефонній розмові йому повідомили про те, що виходити наказу не має.

Враховуючи надані до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 (надані до комісії), вбачається, що він 25.02.2022 разом із хворими сестрою та матір`ю виїхав за межі міста Києва, 28.02.2022 направився до ГУ НП в Чернівецькій області де став на облік, проходив службу та патрулював. Після 11.03.2022 повідомили, що більше виходити на патрулювання не потрібно, 24.03.2022 передав жетон до відділу кадрів ГУ НП в Чернівецькій області. Долучив довідку від 17.05.2022 №1402/123/12/02-2022.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби, та як вбачається згідно пункту 1 цього наказу, позивач не відноситься до жодної із категорій, визначених пунктом 1 вказаного наказу.

Таким чином, позивач не заперечує виїзд за межі міста Києва 25.02.2022, враховуючи що в країні оголошено воєнний стан 24.02.2022 з 05:00 год., та усвідомлюючи свій статус, свої обов`язки, пішов до несення служби до іншого відділу поліції, в іншому місті, що на переконання суду першої інстанції є порушенням службової дисципліни.

Твердження позивача про те, що позивач не отримав наказу про відкликання із відпустки та те, що не мав розпорядження прибути до м. Києва для несення служби за закріпленим місцем, протирічать поясненням щодо телефонних розмов із представниками відповідача, тобто ОСОБА_1 було відомо про відкликання з відпустки та про порядок несення служби за основним місцем обліку.

Лист ГУ НП в Чернівецькій області та інші твердження щодо несення служби, патрулювання в Чернівецькій області, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки лист не підтверджує переведення позивача у зв`язку із оголошеним воєнним станом до несення служби в інше місто, інший регіон, такий наказ відсутній, лист лише фіксує прибуття ОСОБА_1 до управління поліції. Інших належних та достатніх доказів позивачем та його представником, на спростування вказаних висновків, суду не надано.

Крім того, твердження позивача про нестабільну ситуацію, наявність хворих родичів, не є належними доводами та доказами звільнення від виконання своїх службових обов`язків, тим паче в умовах воєнного стану оголошеного в країні та наявності діючого Наказу ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022.

Судом також не встановлено наявність рапортів чи наказів щодо позивача ОСОБА_1 про звільнення від виконання службових обов`язків у спірний період.

Позивач мав прибути до свого відділу та приступити до виконання обов`язків, або повідомити відповідача про неможливість виконання обов`язків, отримати належний наказ керівництва, але останнє позивачем не вчинено, наказ відповідний відсутній.

Дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, відповідно і під час несення служби, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року, від 22 вересня 2022 року та від 25 листопада 2022 року у справах № 815/2705/16, № 420/4977/20 та № 600/1167/22-а, від 31 травня 2023 року у справі №600/1542/22-а.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 по справі №815/4478/16.

Під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 по справі №815/4463/17.

Позивачем не оскаржуються порядок призначення службового розслідування, строки проведення службового розслідування та склад комісії, яка проводила службове розслідування, у зв`язку з чим, відсутні підстави для перевірки дотримання відповідачем вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 щодо призначення та строків проведення службового розслідування, а також складу комісії з проведення службового розслідування.

Зауваження позивача щодо попереднього Наказу №470 о/с від 18.03.2022 про звільнення, який потім було скасовано Наказом №315 від 12.05.2022, не є підставою вважати висновки дисциплінарної комісії необґрунтованими та протиправними.

Під час проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі істотні та суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності особи, вбачається, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння позивача з`ясувала повно та оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння в частині самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення службової дисципліни, кваліфікувала правильно, норми закону визначила як належні, зміст норми права витлумачила відповідно до їх дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності, дисциплінарною комісією було належним чином повідомлено про проведення службового розслідування, складено відповідний висновок, враховуючи положення розділу V Дисциплінарного статуту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 по справі № 805/623/16-а, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 22.03.2019 у справі 804/676/18, від 22.11.2019 у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 № 2240/2329/16.

Дисциплінарною комісією інших обставин, що свідчать про поважність причин самоусунення від несення служби під час службового розслідування не встановлено, та також не встановлено поважність виїзду з міста Києва до іншого регіону, враховуючи наявність Наказу ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022. Жодних документів на підтвердження наявності поважних причин відсутності на службі, позивач до дисциплінарної комісії не надав, як і не надано таких до суду.

Враховуючи вище зазначені норми діючого законодавства слід вказати, що дисциплінарні проступки такі, як залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків. Не виконання наказів керівництва є грубим порушенням службової дисципліни.

В основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що службове розслідування проведено належним чином, зібрані усі необхідні докази та матеріали, встановлено та підтверджено склад дисциплінарного проступку позивача.

Колегія суддів зазначає, що позивач є насамперед поліцейським та у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Під час проведення службового розслідування, як самими матеріалами службового розслідування, та в ході розгляду даної справи, підтверджується факт, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 безпідставно покинув місце несення служби, не виконав Наказ ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022, не виконав свої службові обов`язки, не брав участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ігнорував накази та розпорядження керівника, не повідомляв останнього про місце свого перебування та свої дії, тим самим вчинив дисциплінарний проступок.

Основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово- дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.03.2019 у справі №819/736/18, від 05.03.2020 справа № 815/4478/16.

Таким чином є доведеним та підтвердженим порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу ГУ НП у м. Києві № 190 від 10.03.2022.

Крім того, позивач не оскаржує у справі Наказ № 472 від 21.06.2022.

Частинами першою, другою статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

В частині третій статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18, від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.04.2023 у справі № 620/4545/22 та у постанові від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а.

Колегія суддів зазначає, що як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційним судом позивач не наводить доводів щодо оформлення ним дозволу на виїзд поза межі дислокації підрозділу, у тому числі, шляхом подання рапорту.

Щодо обставин перебування позивача на службі в ГУ НП у Чернівецькій області у період з 28.02.2022, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ході судового розгляду відповідач обґрунтував правомірність звільнення позивача зі служби належними та допустимими в межах спірних правовідносин, доказами, з посиланням на відповідні положення чинного законодавства.

Натомість наведені позивачем доводи є необґрунтованими.

На переконання колегії суддів Висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами. Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

З огляду на події, які мали місце у період починаючи з 24.02.2022, оцінюючи обставини, викладені у Висновку службового розслідування, зміст документів, наявних в матеріалах службового розслідування та вказані вище правові норми, в діях позивача наявні ознаки вчинення порушення як службової дисципліни, так і Присяги поліцейського, що є порушенням пунктів 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у скоєнні ним вчинку, що дискредитує звання поліцейського Національної поліції України, у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до особи, яка перебуває на службі в поліції в частині дотримання службової дисципліни.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваного наказу від 29.06.2022 № 1022 о/с, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, тому вказаний наказ є правомірним та не підлягає скасуванню.

Позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.04.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна