Справа № 440/11616/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/11616/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.,

представника позивача Лобова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Батальйон патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - відповідач, ДПП), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Батальйон патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (надалі - БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 30.08.2024 №498 "Про застосування до працівника БПП у місті Кременчук УПП в Полтавській області дисциплінарного стягнення";

визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 12.09.2024 №2047 о/с щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

поновити ОСОБА_1 на посаді командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 12.09.2024 по день поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтував доводами про те, що звільнення його зі служби в поліції є протиправним, здійсненим з недотриманням вимог статті 8, частини другої статті 19, статей 17, 43 Конституції України. Звертав увагу на те, що висновок службового розслідування ґрунтується на припущеннях, належні докази вчинення ним дисциплінарного проступку у відповідача відсутні, вину у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлено, з матеріалами службового розслідування (зокрема висновком) його не ознайомлено. Факт відсутності позивача на роботі у визначені дні документально не підтверджений, а прогул, як підстава застосування до позивача дисциплінарного стягнення, не оформлений належним чином.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 26-42/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок, складений за результатами об`єктивного та всебічного службового розслідування, проведеного на підставі наказу УПП в Полтавській області від 02.08.2024 №143. Факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме - грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин 05.03.2024, 06.03.2024, 07.03.2024, 08.03.2024, 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024, 29.06.2024, підтверджений зібраними у ході службового розслідування доказами, що у своїй сукупності свідчать про неодноразове порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Третьою особою письмові пояснення на позов до суду не надані.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

08.11.2024 до суду надійшла заява представника позивача про зміну підстав позову, у якій заявник повідомив про уточнення (доповнення) підстав позову.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 заяву представника позивача, адвоката Лобова Миколи Олександровича про зміну підстав позову повернуто заявнику без розгляду.

08.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог /т. 1, а.с. 229-230/. При цьому представник позивача зауважив, що матеріали службового не містять жодного належного доказу (рапорт, доповідна, акт відсутності на службі), який би підтверджував, що позивач був відсутній на службі у зазначені дні.

У додаткових поясненнях від 26.11.2024 представник позивача звертав увагу на те, що питання про порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу, який нібито мав місце ще в березні, квітні, травні та червні 2024, у відповідача виникло лише в липні 2024, при тому, що облік робочого часу ведеться щомісячно з виплатою грошового забезпечення за відпрацьований час в тому числі і за дні, які відповідач визнав прогулами /т. 1, а.с. 237-241/.

Представник відповідача у запереченні на відповідь наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов /т. 1, а.с. 247-250/.

Ухвалою від 09.01.2025 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Цією ухвалою суд витребував від Батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції витяг з табелів обліку робочого часу щодо ОСОБА_1 за березень-червень 2024 року, докази ознайомлення позивача з графіками проведення додаткових занять з вогневої підготовки і повторної перевірки рівня знань (складання заліку) у квітні - червні 2024 року, відомості про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за березень - червень 2024 року із зазначенням його розміру та конкретних складових.

20.01.2025 до суду надійшли пояснення БПП в м. Кременчук УПП разом з витребуваними документами /т. 2, а.с. 13-33/.

У додаткових поясненнях від 27.01.2025 представник позивача зазначив, що за повідомленням БПП в м. Кременчук від 16.01.2025 за вих. №845/41/26/1/01-2025, ведення табелів робочого часу щодо поліцейських, чинним законодавством не передбачено, тому облік несення служби поліцейськими, в тому числі ОСОБА_1 , не вівся. Тобто, встановити, як саме обліковувалися дні несення служби ОСОБА_1 , які визнанні прогулами, неможливо. Крім того, представник позивача зауважив, що за дні, які відповідач визнав прогулами, позивачу була виплачена додаткова винагорода, яка згідно законодавства виплачується поліцейському за час проходження служби, що, своєю чергою, свідчить, про перебування позивача на службі /т. 2, а.с. 43-44/.

У підготовчому засіданні 18.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідків, оскільки відповідні обставини можливо підтвердити письмовими доказами, внаслідок чого їх з`ясування не потребує отримання пояснень свідків.

У підготовчому засіданні 18.02.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судових засіданнях 04.03.2025 та 18.03.2025 позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях 04.03.2025 та 18.03.2025 проти задоволення позовних вимог заперечувала, наполягала на відмові у їх задоволенні повністю.

У судовому засіданні 25.03.2025 поновлено розгляд справи по суті зі стадії дослідження доказів, досліджено аудіозапис /т. 1, а.с. 206/, повторно проведено судові дебати та проголошено скорочене рішення.

Обставини справи

Позивач у березні 2015 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - на службу в поліцію /т. 1, а.с. 48-54/.

23.07.2024 т.в.о. командира БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області Альоною Стрижак складено доповідну записку на ім`я т.в.о. начальника УПП в Полтавській області за фактом вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, командиром роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області /т. 1, а.с. 63-64/.

У доповідній записі повідомлено, що 12.07.2024 до БПП в м. Кременчук УПП надійшов рапорт старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо можливого порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 , оскільки у ході проведення звірки листків непрацездатності за І півріччя 2024 року виявлено відсутність листків непрацездатності або медичних довідок капітана поліції ОСОБА_3 за 05.03.2024 - 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024 - 29.06.2024 /т. 1, а.с. 65/.

02.08.2024 т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП виданий наказ №143 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії", яким вирішено призначити службове розслідування у формі письмового провадження з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, командиром роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1 /т. 1, а.с. 60-61/.

Для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у складі: голова - капітан поліції ОСОБА_4 , заступник командира БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області, члени дисциплінарної комісії: капітан поліції ОСОБА_5 , т.в.о. начальника відділення моніторингу та аналітичного забезпечення БПП в м. Кременчук, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , інспектор відділення моніторингу та аналітичного забезпечення БПП в місті Кременчук.

16.08.2024 в приміщенні БПП в м. Кременчук складений акт відмови від надання письмових пояснень ОСОБА_1 /т. 1, а.с. 70/.

16.08.2024 т.в.о. начальника УПП в Полтавській області затверджено висновок службового розслідування за фактом вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, командиром роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області, капітаном поліції ОСОБА_7 /т. 1, а.с. 190-204/.

За висновком службового розслідування факт вчинення дисциплінарного проступку командиром роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 визнано таким, що знайшов своє підтвердження. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1 і 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 5, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, підпункту 2.2.1 пункту 2.2, пункту 2.3 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 28.09.2020 №2000, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції вирішено застосувати до капітана поліції ОСОБА_3 , командира роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

30.08.2024 ДПП НПУ виданий наказ №498 "Про застосування до працівника БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення", яким наказано застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції /т. 1, а.с. 56/.

12.09.2024 ДПП НПУ виданий наказ №2047о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 , командира роти №2 БПП в місті Кременчук звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 12.09.2024 /т. 1, а.с. 57/.

Не погодившись з накладенням дисциплінарного стягнення та рішеннями відповідача про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону).

Закон України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" набрав чинності 07.10.2018.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком у силу статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13).

Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (надалі також Правила №1179).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності рішень відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, за вчинення яких до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд оцінює оскаржувані рішення відповідачів з точки зору їх відповідності критеріям правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а саме - чи прийняті ці рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У постанові від 12.06.2023 у справі №380/1256/21 Верховний Суд зазначив, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Наведений висновок має загальний характер для спорів, предмет яких зумовлений притягненням поліцейського до дисциплінарної відповідальності, та є усталеним у судовій практиці Верховного Суду, про що зазначено у постанові від 23.01.2025 у справі №260/779/23.

За обставин цього спору підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував висновок службового розслідування, затверджений 16.08.2024 т.в.о. начальника УПП в Полтавській області.

У ході службового розслідування встановлено, що рапортом інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Беляєва Д. від 12.07.2024 №10415вн/41/26/1-2024 повідомлено про можливе порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_8 . Так, з метою обліку робочого часу та забезпечення чергування поліцейських у кількості, необхідній для виконання поставлених службових завдань, працівниками відділення моніторингу та аналітичного забезпечення БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП проведено звірку листків непрацездатності, наданих працівниками підрозділу за перше півріччя 2024 року. У ході перевірки виявлено відсутність листків непрацездатності або медичних довідок капітана поліції ОСОБА_3 за період 05.03.2024-09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024-29.06.2024; за інформацією, наданою працівниками відділення кадрового забезпечення БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, капітан поліції ОСОБА_9 не перебував у відрядженні чи відпустці, листків непрацездатності або інших медичних довідок не надав /т. 1, а.с. 65/.

Дисциплінарною комісією, за результатами проведеного службового розслідування, встановлено факт грубого порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу капітаном поліції ОСОБА_7 05.03.2024, 06.03.2024, 07.03.2024, 08.03.2024, 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024 та 29.06.2024 без поважних причин.

За висновком дисциплінарної комісії, причинами та умовами виявленого порушення стали невиявлення ОСОБА_7 високої свідомості дисципліни та порушення основних обов`язків поліцейського в частині неухильного дотримання Конституції, законів, інших нормативно-правових актів та Присяги поліцейського.

Дні невиходу на службу без поважних причин капітаном поліції ОСОБА_1 , командиром роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП визнано прогулом.

Оцінюючи повідомлені відповідачем обставини, суд виходить з таких міркувань.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Разом із тим, вирішуючи питання правомірності застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування, адміністративний суд має з`ясувати, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення. Суд також має перевірити дотримання порядку проведення службового розслідування.

За обставин справи, що розглядається, відповідач за результатами службового розслідування визнав доведеним факт прогулу, тобто невиходу позивача на службу 05.03.2024, 06.03.2024, 07.03.2024, 08.03.2024, 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024 та 29.06.2024 та на цій підставі дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Суд враховує, що прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Наведене визначення прогулу викладено у постановах Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №727/3114/21, від 22.12.2023 у справі №756/8875/21, від 03.04.2024 у справі №420/645/23.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №572/2944/16-ц зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

У постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі №757/45015/20-ц зазначено, що для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акта, тому він подається у довільній письмовій формі та підписується не менш ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано факт відсутності працівника на роботі протягом робочого дня. Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково зазначаються не тільки дата, а й певний час відсутності працівника.

Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана.

Для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності.

Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які безумовно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті.

Зазначені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі №761/48981/19, від 14.06.2023 у справі №727/3770/21.

Отож факт прогулу має бути належним чином задокументований безпосередньо за кожним фактом вчинення працівником прогулу.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд зауважує, що позивач заперечив факт його відсутності на службі у дні, що визнані відповідачем, як прогул (05.03.2024 - 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024 - 29.06.2024).

Звісно, самого факту заперечення позивачем певних обставин недостатньо для висновку, що такі обставини не мали місця.

Однак, позивач на підтвердження факту присутності на службі з 05 по 09 березня 2024 року покликався на наявний у нього рапорт від 06.03.2024, поданий на ім`я начальника ДПП, про надання згоди на тимчасове виконання ним обов`язків за вакантною посадою інспектора відділення адміністративної практики БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області /т. 1, а.с. 16/.

Суд, дослідивши залучену до матеріалів справи копію рапорту ОСОБА_1 від 06.03.2024, встановив, що на ній містяться записи про погодження рапорту у порядку підпорядкування 07.03.2024 /т. 1, а.с. 163/.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія наказу ДПП НПУ від 10.04.2024 № 600 о/с, яким відповідно до статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою інспектора відділення адміністративної практики БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області на капітана поліції ОСОБА_1 , командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області, з 11 квітня до 10 серпня 2024 року; підстава - рапорт Ярмишка А. від 06.03.2024 /т. 1, а.с. 161/.

Стосовно відсутності на службі 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024 позивач звертав увагу на те, що зазначені дні є суботами, коли працівникам БПП в місті Кременчук загалом надається день відпочинку.

Натомість відповідач стверджував, що ОСОБА_1 був зобов`язаний у визначені дні проходити навчання з вогневої підготовки та повторне тестування, згідно з затвердженим графіком.

В матеріалах службового розслідування відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з графіками навчань, а його відсутність на вказаних заняттях належним чином не зафіксована.

Суд ухвалою від 09.01.2025 витребував від БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП витяг з табелів обліку робочого часу щодо ОСОБА_1 за березень - червень 2024 року, докази ознайомлення позивача з графіками проведення додаткових занять з вогневої підготовки і повторної перевірки рівня знань (складання заліку) у квітні - червні 2024 року.

На виконання ухвали суду БПП у м. Кременчук у листі від 16.01.2025 вих.№845/41/26/1/01-2025 повідомив суд, що ведення табелів обліку робочого часу щодо поліцейських чинним законодавством не передбачено /т. 2, а.с. 13/.

Також третьою особою на виконання ухвали суду надані пояснення старшого інспектора з ПП ВКЗ, капітана поліції ОСОБА_10 , за змістом яких графік занять з вогневої підготовки розроблявся завчасно після складання заліку на наступний тиждень та надавався ОСОБА_1 для ознайомлення під особистий підпис за умови перебування останнього на службі; з квітня по червень 2024 року ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку повідомляв, що перебуває на лікарняному, а тому у затверджених графіках відсутній підпис про ознайомлення /т. 2, а.с. 14/.

Доказів ознайомлення позивача з графіками занять з вогневої підготовки суду не надано.

Стосовно відсутності на службі у період з 27 по 29 червня 2024 року позивач пояснив, що 27.06.2024 він проходив медичний огляд військово-лікарською комісією Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області", на підтвердження чого надав копію довідки від 27.06.2024 №3570 /а.с. 17-18/.

Оскільки ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" знаходиться у м. Полтаві, позивач з об`єктивних причин не перебував на службі у м. Кременчук Полтавської області.

Доводи відповідача про те, що позивач мав проходити ВЛК в період часу з 08.00 до 12.00, після чого повернутися до підрозділу для продовження виконання службових обов`язків, суд відхиляє, оскільки на їх підтвердження не надано доказів доведення до відома позивача такого порядку проведення ВЛК.

Також позивач надав копію довідки №3569, виданої Структурним підрозділом "Кременчуцька СПК" Комунального підприємства "Полтавська обласна станція переливання крові" Полтавської обласної ради, за змістом якої ОСОБА_1 28.06.2024 здав кров /т. 1, а.с. 18/.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" у день донації особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, звільняється від роботи на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу.

Такій особі безпосередньо після кожного дня здійснення донації крові та/або компонентів крові надається день відпочинку із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. За бажанням такої особи цей день приєднується до щорічної відпустки.

Стосовно доводів позивача про те, що ОСОБА_1 не повідомив керівництво БПП у м. Кременчук про намір здати кров, суд враховує, що позивач наведену обставину заперечив.

Однак, навіть якщо припустити, що позивач відповідний рапорт не писав, факт його відсутності на службі 28.06.2024 та 29.06.2024 за будь-яких умов не може бути визнаний прогулом з огляду на гарантії, надані донорам Законом України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові".

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування /частина перша статті 73 КАС України/.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи /стаття 75 КАС України/.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання /стаття 76 КАС України/.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс ймовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2019 у справі №9901/855/18 (провадження №11-554заі19) вказала на те, що обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності, слід віддати перевагу стандарту поза розумним сумнівом перед стандартом баланс ймовірностей.

У постанові від 20.12.2024 у справі №380/16592/22 колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду застосувала такий підхід, зокрема й до правовідносин, зумовлених притягненням до дисциплінарної відповідальності поліцейського.

Стандарт доказування "поза розумним сумнівом" означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними. Підґрунтям стандарту "поза розумним сумнівом" є фундаментальна цінність суспільства гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

За обставин справи, що розглядається, суд дійшов висновку, що відповідач не підтвердив належними та достовірними доказами факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку у спосіб, відображений у висновку службового розслідування.

Так, факт саме прогулу позивачем днів служби 05.03.2024 - 09.03.2024, 13.04.2024, 11.05.2024, 18.05.2024, 01.06.2024, 08.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 27.06.2024 - 29.06.2024, з огляду на надані ним докази та повідомлені обставини, не доведений поза розумним сумнівом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд також враховує, що за дні, визначені відповідачем як прогул, ОСОБА_1 нараховане та виплачене грошове забезпечення /т. 2, а.с. 15/, у т.ч., додаткова грошова винагорода поліцейським на період воєнного стану.

Стосовно посилань відповідача на відмову ОСОБА_1 від надання пояснень у ході проведення службового розслідування суд враховує, що службове розслідування тривало з 2 по 16 серпня 2024 року, тоді як позивач з 02.08.2024, з 05.08.2024 по 08.08.2024 та з 12.08.2024 по 16.08.2024 перебував на лікарняних /т. 1, а.с. 243-244/.

До того ж, надання пояснень є правом, а не обов`язком особи, щодо якої проводиться службове розслідування.

Проведення службового розслідування через тривалий проміжок часу після обставин ймовірного вчинення дисциплінарного проступку, на переконання суду, унеможливило повне, достовірне та об`єктивне з`ясування всіх обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку ґрунтується на припущеннях, а сам проступок не є очевидним.

За таких обставин, наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не доведена.

А тому, оспорювані накази ДПП НПУ від 30.08.2024 №498 та від 12.09.2024 №2047о/с, якими до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, належить визнати протиправними та скасувати, а позов ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки позивача звільнено з посади командира роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, то він підлягає поновленню саме на цій посаді.

При цьому, оскільки у наказі ДПП НПУ від 12.09.2024 №2047о/с зазначено, що позивач звільнений з 12.09.2024, то позивача належить поновити саме з цієї дати.

У силу частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У даних правовідносинах суд вважає за доцільне застосувати вищевказану норму КЗпП України, оскільки норми спеціального Закону не містять положень які регулювали б це питання.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

За змістом пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 №13" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У матеріалах справи наявна довідка ДПП НПУ від 08.10.2024 про середньомісячну та середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , зі змісту якої суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення складала 841,64 грн, а середньомісячна - 26090,98 грн /т. 1, а.с. 205/.

Позивач та/або його представник наведені розрахунки не заперечили.

Відповідно до кількості календарних днів, що минули за час вимушеного прогулу позивача, стягненню на його користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.09.2024 по 24.03.2025 у розмірі 163278,16 грн (194 календарні дні х 841,64 грн; сума вказана без утримання податку та інших обов`язкових платежів).

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Окрім того, оскільки суд ухвалив рішення про поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, суд вказує, що пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

А тому, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції з 12.09.2024 та стягнення на його користь середнього заробітку за вимушений прогул за один місяць у розмірі 26090,98 грн належить допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету /т. 1, а.с. 10/.

Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат суду не надали.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення цього спору є прийняття відповідачем протиправного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, що становлять 1211,20 грн, належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ДПП НПУ у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 99, 132, 134, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 30.08.2024 №498 "Про застосування до працівника БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення".

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 12.09.2024 №2047 о/с щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на посаді командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції з 12 вересня 2024 року.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2024 року до 24 березня 2025 року у розмірі 163278,16 грн (сто шістдесят три тисячі двісті сімдесят вісім гривень шістнадцять копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Допустити рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції з 12 вересня 2024 року та стягнення на його користь середнього заробітку за вимушений прогул за один місяць у розмірі 26090,98 грн (двадцять шість тисяч дев`яносто гривень дев`яносто вісім копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (; вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048).

Третя особа: Батальйон патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код відсутній; проїзд Захисників Азовсталі, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2025 року.

Суддя Олександр КУКОБА