Справа № 420/33010/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю СТІЛЛІ до Одеської митниці, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000147/2 від 30.08.2023 року, прийняте Одеською митницею;

стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.06.2023 року між HEBEI XIONG`AN ZUBAI TRADING CO., Ltd (Продавець) та ТОВ «СТІЛЛІ» (Покупець) укладено Контракт № 6, за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар - взуття. На виконання умов Контракту продавцем було виставлено Інвойс №2HXZ з переліком товарів на загальну суму 86705,53 доларів США. ТОВ «СТІЛЛІ» подано митну декларацію до Одеської митниці разом з документами, що підтверджують митну вартість товару. Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500020/2023/000147/2, яке є протиправним, оскільки у наданих декларантом документах достатньо інформації для визначення митної вартості товару за ціною контракту. В поданих документах відсутні будь-які суперечності та неповнота, які б могли вплинути на вартісні характеристики оцінюваного товару. Оскаржуване рішення відповідач прийняв необґрунтовано і протиправно, а тому воно підлягає скасуванню.

Документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження» від 04.12.2023 року у справі №420/33010/23 (суддя Аракелян М.М.) було надіслано одержувачу Одеська митниця в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 06.12.2023 о 00:19 год.

Копія позовної заяви з додатками доставлена до «Електронного кабінету» відповідача 30.11.2023 року.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався, тому справа розглядається за наявними матеріалами згідно ч.6 ст.162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» провадить господарську діяльність за основним методом 46.42 - Оптова торгівля одягом і взуттям; 47.72 - Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.71 - Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах.

01.06.2023 року між Hebei Xiong'an Yijiawang Trading Co., Ltd (Продавець) та TOB «СТІЛЛІ» (Покупець) було укладено Контракт № 6, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар - взуття; номенклатура товару та ціни визначаються у Інвойсах до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною; всі ціни визначаються у пропозиціях продавця і встановлюються у Доларах США, продавець не має права змінювати ціни з моменту надання пропозиції; загальною вартістю Контракту є ціна всіх товарів, погоджених сторонами у Інвойсах протягом дії цього Контракту.

Відповідно до п. 3.1 Контракту від 01.06.2023 року умови поставки визначаються в Інвойсах.

01.06.2023 року на виконання умов Контракту № 6 Продавцем було виставлено Інвойс № 2HXY з переліком товарів на загальну суму 86705,53 доларів США.

Відповідно до Інвойса № 2HXY за умовами FOB.

З метою митного оформлення імпортованого за вказаним контрактом товару (взуття жіноче (розміри 36-40) та чоловіче (розміри 41-45), типу «кросівки» халявки яких нижче щиколотки, при цьому заготівка верху закриває всю тильню поверхню стопи напівчеревики, спереду мають шнуровку, верх взуття виготовлено з синтетичного полімерного матеріалу поліуретану, підошва взуття виготовлена з синтетичного полімерного матеріалу термополіуретану, без металевого підноска, не відносяться до спеціального спортивного взуття.: - арт. Н570-1, розмір 41-45 -480пар; - арт. Н570-2, розмір 41-45- 480пар; - арт. Н570-3, розмір 41-45 480пар; - арт. Н570-4, розмір 41-45 - 320пар; - арт. Н570-5, розмір 41-45 320пар; - арт. Н570-6, розмір 41-45 -480пар; - арт. Н590-1, розмір 41-45 744пар; - арт. Н590-2, розмір 41-45- 560пар; - арт. Н590-3, розмір 41-45 624пар; - арт. Н720-1, розмір 41-45 -624пар; - арт. Н720-2, розмір 41-45-464лар; - арт. Н720-3, розмір 41-45- 480пар; - арт. Н650-1, розмір 37-41 472пар; - арт. Н650-2, розмір 37-41 - 480пар; - арт. Н650-3, розмір 37-41 312пар:- арт. Н520-1, розмір 41-45-672пар;- арт. Н520-2, розмір 41-45 560пар; арт. Н520-3, розмір 41-45 - 624пaр; арт н980-1, розмір 41-45- 584пар; - арт. Н980-2, розмір 41-45- 464пар; - арт. Н980-3, розмір 41-45 480пар; - арт. Н980-4, розмір 41-45-408пар;- арт. Н610-1, розмір 41-45 304пар; - арт. Н610-2, розмір 41-45 -536пар; - арт. Н610-3, розмір 41-45- 360 пар. Торгівельна марка: STILLl. Виробник.Hebei Xiong an.Changjiusheng Trading Cо., Ltd. Країна виробництва CN, Китай.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту разом з митною декларацією позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД, а саме: Пaкyальний лист (Packiug.lis) б/н від 01.06.2023; Paxvнок-фaктvpа (інвойс) (Commercial invoice) 2нXC від 01.06.2023; Домашній коносамент (House bill of lading) UTRUST23061147 від 29.06.2023; Автотранспортна накладна (Road consigument note) MEDU9509440 від 23.03.2023; Сертифікат про походження товару (Certijficate oforigin) 23С4403А від 25.03.2023; Документ. що підтверджує вартість перевезення товару 0818-23/6 від 18.08.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 2308-23/2 від 23.03.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого с виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/ або внутрішніх) договорів 6 від 01.06.2023; Договір про надання послуг митного брокера БР-518 від 21.07.2023; Договір (контракт) про перевезення 190722-58 від 19.07.2022; Інші некласифіковані документи - Акт про зважування Т3 з вантаж від 28 08 2023.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000147/2 від 30.08.2023, митну вартість товарів скориговано товар з рівня 7,495 дол. США/пар до рівня 8,3447 дол. США/пар, при цьому Митницею застосовано резервний метод визначення митної вартсоті.

В прийнятому рішенні, відповідач зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано; 3) у довідках про транспортні витрати відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу. В автотранспортній накладній CMR від 23.08.2023 № MEDU9509440 фактичний перевізник інший, ніж в договорі на перевезення № 190722-58 від 19.07.2022, який укладено із ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Ді». 4) згідно п.3.2 Контракту поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, відомості про які відсутні.

Митний орган в своєму рішенні також вказав, що відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 30.08.2023 митним органом отримано лист уповноваженої особи від 30.08.2024 № 3008-52 з вимогою завершити митне оформлення та повідомленням, що додаткові документи надаватися не будуть, також в якості додаткових документів на вимогу митного органу надано: рахунок-фактура про надання транспортно-експлуатаційних послуг від виконавця договору (контракту) по транспортно-експедиційні послуг від 23.08.2023 №528; рахунок-фактура про надання транспортно-експлуатаційних послуг від виконавця договору (контракту) по транспортно-експедиційні послуг від 12.08.2023 №505; рахунок-фактура про надання транспортно-експлуатаційних послуг від виконавця договору (контракту) по транспортно-експедиційні послуг від 24.08.2023 №527; прайс лист б/н від 22.05.2023.

В результаті розгляду додатково наданих документів, встановлено, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах. Тому, відповідно до п. 6 ч. 2ст. 54 Митного кодексу України та у відповідності до п.1 ст.55 Митного кодексу України митну вартість товару, заявленого до митного оформлення за МД скориговано.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим і становить 8,3447 дол. США/пар (МД від 02.02.2022 № UA500050/2022/001557). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано з рівня 7,495 дол. США/пар до рівня 8,3447 дол. США/пар.

На підставі цього рішення відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2023/000538.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи № № 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Суд зазначає, що у наданих декларантом документах відсутні будь-які вказівки на те, що витрати по оплаті упаковки та робіт з пакування не включаються в ціну, а тому в силу пп. в) п.1 ч.10 ст.58 МК України така вартість не може бути додана до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари. Також, в інвойсі № 2HXС прямо передбачено, що ціна товару включає вартість упаковки.

Тобто відповідач в оскаржуваному рішенні безпідставно наполягав на необхідності надання числових значень вартості пакування.

У разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару (Постанова ВС № 160/8775/18 від 18.02.2019 року).

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000147/2 від 30.08.2023 року, та зазначено вище, останнє, у тому числі, обґрунтоване наступним: відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано.

Так, зі змісту наданих позивачем матеріалів вбачається, що на підтвердження розміру транспортних витрат декларантом було надано відповідачу Довідки про вартість перевезення вантажу № 0818-23/6 від 18.08.2023, № 2308-23/2 від 23.08.2023.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України (яка передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів) не визначено конкретних вимог щодо виду таких документів та інформації, яка додатково повинна там зазначатися, а тому надані позивачем довідки є належними документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

У висновках, викладених у Постанові Верховного суду по справі № 804/16553/14 від 31.05.2019 року, акцентовано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Згідно з п.6 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У висновках, викладених у Постанові Верховного суду по справі № 804/16553/14 від 31.05.2019 року, акцентовано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо твердження відповідача на відсутність у довідках про транспортні витрати посилання на договір про перевезення вантажу суд зазначає наступне.

Задля підтвердження розміру транспортних витрат декларантом було надано відповідачу Довідки про транспортні витрати від 23.08.2023 та 18.08.2023, які містять інформацію про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця.

З наведеного вбачається, що надані позивачем довідки про транспортні витрати є належними доказами розміру витрат на перевезення, а тому такий аргумент Митниці є необґрунтованим та не впливає на митну вартість товару.

Щодо найменування перевізника в автотранспортній накладній суд зазначає наступне.

Згідно з умовами договору № 190722-58 від 19.07.2022 ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» зобов`язано за відповідну плату та за рахунок замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів.

Згідно з п. 2.1.1 договору виконавець організовує перевезення вантажів замовника морським, залізничним, автомобільним, авіаційним транспортом, включаючи перевалки і зберігання вантажів і контейнерів та інші операції, необхідні для виконання доручення замовника.

Згідно з п. 2.1.2 виконавець укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів.

Таким чином, у автотранспортній накладній вказано фактичного перевізника, який діяв на замовлення ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді».

Твердження Митниці про те, що згідно п. 3.2 контракту поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, відомості про які відсутні, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.3 контракту № 6 від 01.06.2023 замовлення вважається прийнятим, якщо продавець виставив покупцю інвойс.

Відповідний інвойс було надано позивачем. Будь-які інші замовлення чи пропозиції не підлягають документальному оформленню, оскільки контрактом не передбачено.

Таким чином, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару судом не встановлено.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що висновки відповідача є протиправними та не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей в частині визначення загальної вартості товару з урахуванням транспортних витрат, а наявні розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При коригуванні митної вартості товарів за другорядними методами, передбаченими статями 59, 60 та 64 цього Кодексу, у рішенні обов`язково зазначаються номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (пункту 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.

Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем за ціною контракту є необґрунтованим.

Посилання відповідача на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені неточності у поданих позивачем документах не впливають на правильність визначення ціни товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єктом владних повноважень не доведено та не обгрунтовано, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею, є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги ТОВ «СТІЛЛІ» є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 2684грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000147/2 від 30.08.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» суму сплаченого судового збору у розмірі 2684(дві тисячі шістсот вісімдесят чотири)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» (; адреса: Грецька площа, буд.1, оф.201-Б, м. Одеса, 62026).

Відповідач - Одеська митниця (ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд.21 А, м. Одеса, 65078).

Суддя М.М. Аракелян