Справа № 520/3481/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року № 520/3481/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (Майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під. 7 пов., м.Харків, індекс 61022, еод про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.10.2024р. №129276 про застосування адміністративно-господарській штраф у сумі 34 000грн.;

В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначила, що відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування штрафу, передбаченого абз.3ч.1 ст.69 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 34000,00грн.. Зазначену постанову вважає протиправною, яку необхідно скасувати, оскільки в супереч посиланням в постанові на порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в акті № АР106168 від 08.10.2024р., зроблено висновок про допущене порушення на підставі п.22.5 ПДР затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2024р. №1306, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідачем при винесенні постанови, порушено її право на захист, оскільки 28.11.2024р. на електронну адресу відповідача було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ФОП ОСОБА_1 потребувала правової допомоги. Позивачка вважає, що постанову від 29.10.2024р. №129276 про застосування адміністративно-господарській штраф у сумі 34 000грн. винесено безпідставно, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено наявність фактів, з. якими закон повязує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання ввід неї. Просить задовольнити позовні вимоги.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 262 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що адміністративно-господарський штраф застосовується виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту. В ході перевірки транспортного засобу МАN, номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом, державний номерАХ1084, під керуванням водія ОСОБА_2 , був здійснений габаритно-ваговий контроль та встановлено перевищення визначених законодавством габаритно-вагових норм, а саме загальна маса транспортного засобу склала 49,2т. при допустимих 40т.(23%перевищення), навантаження на строєну вісь склало 29,5т. при нормативно допустимих 24т.(22,9% перевищення). Контролюючими особами було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052756 від 08.10.2024р. та акт про перевищення транспортними засобами норм вагових параметрів №0055159 від 08.10.2024р.. У зв`язку з виявленими порушеннями було складено Акт №АР106168 від 08.10.2024р., зі змістом якого водій був ознайомлений та поставив підпис. Повідомленням №89472/40/24-24 від 10.10.2024р. позивача було викликано для розгляду справи на 29.10.2024р. з 9.00-11.00годин, якке було направлено рекомендованим листом з повідомленням №375, яке отримано 16.10.2025р..Оскільки, клопотання про викладення розгляду справи було зареєстровано 30.10.2024р. №42472/0/22-24, тому її зміст не міг бути врахований при розгляді справи. Відповідно до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567, передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення розглядається без її участі. Відділом нагляду (контролю) ) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті правомірно розглянуто справу та прийняте рішення без участі представника позивача за результатами розгляду Акту № АР106168 від 08.10.2024р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.10.2024р. та винесено постанову №129276 від 29.10.2024р.про застосування адміністративно-господарського штрафу. Відповідач вважає зазначені в позовній заяві твердження надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В ході перевірки транспортного засобу МАN, номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом, державний номерАХ1084, під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , був здійснений габаритно-ваговий контроль та встановлено перевищення визначених законодавством габаритно-вагових норм, а саме загальна маса транспортного засобу склала 49,2т. при допустимих 40т.(23%перевищення), навантаження на строєну вісь склало 29,5т. при нормативно допустимих 24т.(22,9% перевищення).

Контролюючими особами відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052756 від 08.10.2024р. та акт №АР106168 від 08.10.2024р.про перевищення транспортними засобами норм вагових параметрів №0055159 від 08.10.2024р..

Зі змістом Акту №АР106168 від 08.10.2024р., водій був ознайомлений під підпис.

Повідомленням №89472/40/24-24 від 10.10.2024р. позивача було викликано для розгляду справи на 29.10.2024р. з 9.00-11.00годин, яке було направлено рекомендованим листом з повідомленням №375, яке отримано 16.10.2025р..

Відділом нагляду (контролю) ) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті справу розглянуто та прийняте рішення без участі представника позивача, за результатами розгляду Акту № АР106168 від 08.10.2024р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.10.2024р. та винесено постанову №129276 від 29.10.2024р.про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позивачка вважає постанову протиправною, яку необхідно скасувати, оскільки в супереч посиланням в постанові на порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в акті № АР106168 від 08.10.2024р., зроблено висновок про застосування порушення на підставі п.22.5 ПДР затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306. Крім того, відповідачем при винесенні постанови, порушено її право на захист, оскільки 28.11.2024р. на електронну адресу відповідача було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, з причин того, що ФОП ОСОБА_1 потребувала правової допомоги. Позивачка вважає, що постанову від 29.10.2024р. №129276 про застосування адміністративно-господарській штраф у сумі 34 000грн. винесено безпідставно, оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп. 2, 19 п. 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з п. 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 14 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону №2344-ІІІ:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

У відповідності до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 29.10.2024р. №129276 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивачці у зв`язку з допущеним порушенням п.22.5 ПДР затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2024р. №1306, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Відтак, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

При цьому відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При встановленні посадовими особами органу державного контролю факту перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень без відповідного дозволу джерелом інформації про суб`єкта відповідальності за таке порушення законодавства про автомобільний транспорт є насамперед відомості товарно-транспортної накладної, яка супроводжує вантаж, про автомобільного перевізника, оскільки перевізник може не співпадати з водієм, який керує транспортним засобом, чи власником (користувачем) транспортного засобу, зазначеним у реєстраційних документах. Тому відомості товарно-транспортної накладної, зокрема про особу автомобільного перевізника, повинні бути обов`язково зафіксовані посадовими особами органу державного контролю у відповідних документах при виявленні ними факту перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

Судом встановлено, що 08.10.2024р. під час перевірки транспортного засобу МАN, номерний знак НОМЕР_2 , зі спеціалізованим напівпричепом, державний номерАХ1084, під керуванням водія ОСОБА_2 , виявлено порушення ст.34Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм, а саме загальна маса транспортного засобу склала 49,2т. при допустимих 40т.(23%перевищення), навантаження на строєну вісь склало 29,5т. при нормативно допустимих 24т.(22,9% перевищення). Контролюючими особами було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052756 від 08.10.2024р. та акт про перевищення транспортними засобами норм вагових параметрів №0055159 від 08.10.2024р.. У зв`язку з виявленими порушеннями було складено Акт №АР106168 від 08.10.2024р., зі змістом якого водій був ознайомлений та поставив підпис.

Частинами 1, 4 ст. 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз.15 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10 % до 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком №879, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007, пунктом 2 якого регламентовано, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Положеннями п.3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 22 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

При цьому, п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Також, положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

При цьому, згідно з п. 5 Правил №30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тон включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тон включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.

Згідно з п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі - Порядок № 1567).

У відповідності до п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Суд зауважує, що за результатами перевірки складено акт, в якому зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу з перевищенням визначених законодавством габаритно-вагових норм, а саме загальна маса транспортного засобу склала 49,2т. при допустимих 40т.(23%перевищення), навантаження на строєну вісь склало 29,5т. при нормативно допустимих 24т.(22,9% перевищення). Порушено ст.22.5 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2024р. №1306.

Положення п. 22.5 Правил дорожнього руху окремо встановлюють заборону на рух транспортних засобів та їх составів із перевищенням вагових параметрів, зокрема, навантаження на одиночну вісь - 11 т.

Отже, рух транспортного засобу із перевищенням нормативного допустимого вагового параметру, такого як в даному випадку навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, вже свідчить про необхідність отримання спеціального дозволу.

Суд наголошує на тому, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

В даному випадку позивачем здійснено перевезення вантажу, при якому навантаження на одиночну вісь перевищувало допустимі вагові параметри.

Суд враховує, що законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, у даній справі перевищення навантаження на одиночну вісь становить більше 2%, а саме 13,45 %.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм, що є складом правопорушення, за який абз. 16 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

У позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідачем при винесенні постанови, порушено її право на захист, оскільки 28.11.2024р. на електронну адресу відповідача було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ФОП ОСОБА_1 потребувала правової допомоги. Однак, суд не бере до уваги зазначене, оскільки з наявного в матеріалах справи листа Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.10.2024р. за №89472/40/243-24 встановлено що ОСОБА_1 було повідомлено про дату та час розгляду справи, про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», виявленого під час рейдової перевірки 29.10.2024р. з 9.00 до 11.00годин. У листі зауважено, що у разі неявки справа буде розглянута без її участі відповідно до п.27 Порядку проведення рейдових перевірок.

Тобто, матеріалами справи доведено, що позивачці було забезпечено право на участь у розгляді справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт шляхом направлення повідомленням від 10.10.2024р. за №89472/40/243-24 про розгляд справи 29.10.2024р. з 9.00 до 11.00годин.

Крім того, суд зауважує, що посилання позивачці що в постанові відповідач посилається на порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в акті № АР106168 від 08.10.2024р., зроблено висновок про застосування порушення на підставі п.22.5 ПДР затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 та наголошує на тому,що відповідачем при винесенні постанови, порушено її право на захист, оскільки 28.11.2024р. на електронну адресу відповідача було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, з причин того, що ФОП ОСОБА_1 потребувала правової допомоги, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені ч. 1 ст. 250 ГК України, який має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1567.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки під час перевезення вантажу, мало місце перевищення встановленого осьового навантаження, що в свою чергу є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху, то винесена відповідачем постанова про застосування до позивачці адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000, 00 грн. є законною та обґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на викладене, з урахуванням вищевикладених обставин справи, оцінюючи в сукупності наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (Майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під. 7 пов., м.Харків, індекс 61022, еод про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.