Справа № 360/681/25
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 квітня 2025 року м. ДніпроСправа № 360/681/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 05 вереня 2019 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року 05 вересня 2019 року відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ухвалою суду від 09.04.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску; докази на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду надано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та витребування доказів.

Ухвалою суду від 15.04.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних днів з дня отримання даної ухвали суду шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи доказів направлення заяви про усунення недоліків позовної заяви відповідачу.

17.04.2025 позивачем подано заяву щодо усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду в сукупності з позовною заявою, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду зазначено, що виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 мало місце 04 вересня 2019 року, а тому, в даному випадку позивач має право звернутися до суду без обмеження строком звернення, оскільки чинною була редакції статті 233 КЗпП України до внесених Законом № 2352-IX змін. Більше того, у червні 2022 року позивач виїхав за кордон та по теперішній час не повертався, що підтверджується долученою до цієї заяви копією закордонного паспорта громадянина України, а тому позивачем зазначено, якщо, на переконання суду, ним пропущено строк звернення до адміністративного суду, просить поновити такий строк.

Щодо надання доказів на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019 зазначено, що у 2022 році позивач виїхав за кордон та по теперішній час не повертався, а тому він не може подати докази, про які вказує суд, самостійно. Тобто, позивач фізично не в змозі звернутися до відповідача із заявою щодо здійснення нарахування та виплати йому спірної компенсації, оскільки не перебуває в Україні, що й змусило, власне, подавати позовну заяву через підсистему «Електронний суд». На підставі зазначеного просить суд витребувати у відповідача всі необхідні докази.

До спірних правовідносин суд застосовує положення статті 3 КАС України, а саме частину третю згідно якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На виконання вимог частини третьої статті 3 КАС України суд першої інстанції при вчиненні окремої процесуальної дії вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, застосовує норми КЗпП України чинні саме станом на 04.04.2025.

Крім того, суд зауважує, що згідно до частини четвертої статті 3 КАС України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Таким чином до строків звернення до суду позивача відповідно до частини четвертої статті 3 КАС України не можуть бути застосовані положення статті 233 КЗпП України чинні станом до 19.07.2022.

Отже, суд, не застосовуючи до спірних правовідносин положення КЗпП України до 19.07.2022, застосовує положення частини третьої та четвертої статті 3 КАС України.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, в якій колегія суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)".

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Також суд звертає увагу, що індексація грошового забезпечення є щомісячним платежем. В даному випадку, отримуючи грошове забезпечення та будучи достовірно обізнаним з розміром виплачених сум, позивач мав можливість дізнатися про порушення його прав з підстав, викладених у позові.

Посилання позивача на його виїзд за кордон у червні 2022 року як підставу для поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено, як саме перебування за кордоном вплинуло на його можливість звернення до суду. Крім того, позивач продовжує перебувати в іншій країні і станом на дату подання цього позову до суду у квітні 2025 року.

Суд звертає увагу, що самі лише посилання на очікування щодо здійснення відповідачем нарахування чи можливості звернення до суду з позовом без обмеження строком не є належними підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

У клопотанні стороною позивача не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача.

У зв`язку з викладеним, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Отже, позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Щодо неможливості виконання вимог ухвали суду від 09.04.2025 в частині надання доказів на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019 у зв`язку з перебуванням за кордоном, суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, позивачем не зазначено та не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: відомості з яких позивачу стало відомо про не нарахування відповідачем йому індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 05.09.2019 з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Суд роз`яснює, що частиною другою статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Також чинним законодавством чітко передбачена можливість направлення до Міністерства оборони України та військових частин письмових звернень не лише поштою а й з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Однак, позивачем не зазначено як саме його перебування за кордоном унеможливлює звернення до відповідача.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що положеннями частини де`ятої статті 44 КАС України встановлено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Тобто, Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою передбачеена можливість надсилання документів, в тому числі і клопотань, до електронного кабінету іншого учасника справи.

Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на 3 календарних дні з дня отримання ухвали про продовження строку.

Керуючись статтями 121, 160, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних дні з дня отримання даної ухвали суду.

Запропонувати позивачу протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою;

- докази на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019 або докази на підтвердження неможливості такого звернення до відповідача.

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяС.В. Борзаниця