Справа № 712/3493/25
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/128/25
Справа № 712/3493/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ГАНДЖА В.І.

з участю адвоката - КУЗЬМЕНКО Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що він є особою, що виключена з військового обліку та не є військовозобов`язаним, що підтверджується копією тимчасового посвідчення серії НОМЕР_1 . Однак, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нібито порушення норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та винесено Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

04.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулося винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказує, що на засіданні присутнім не був, про зміст винесеної постанови нічого не знав. 05.03.2025 року він мав намір скористатися своєю банківською карткою, однак остання виявилася заблокованою, у зв`язку з накладенням арешту постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ). Лише 06.03.2025 року він отримав копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Вважає, що строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Вказує, що 19.07.2002 року він був взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.02.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси відносно ОСОБА_1 був винесений обвинувальний вирок за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України. Він був засуджений до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

З 11.03.2008 року по 20.04.2016 року ОСОБА_1 відбував покарання у Черкаській виправній колонії № 62, звідки був умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 року.

03.01.2019 року ОСОБА_1 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, яка діяла на час виключення з обліку) та отримав статус «Невійськовозобов`язаний», що підтверджується відмітками у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 03.01.2020 року.

Інформація про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що підтверджується роздруківкою електронного військово-облікового документу, згенерованого у застосунку «Резерв+».

03.11.2024 року позивач був зупинений представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою перевірки документів. На вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , він пред`явив свій військово-обліковий документ і акцентував увагу на тому, що він невійськовозобов`язаний. Однак, зазначене було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропоновано пройти медичний огляд військово-лікарською комісією. Від проходження ВЛК позивач відмовився, оскільки вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» після виключення з військового обліку військовозобов`язаних на нього не розповсюджується. Після відмови від проходження ВЛК, позивач був доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою складання відносно нього адміністративних матеріалів. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, позивач повідомив, що своє вини не визнає, вважає дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірними. Копія протоколу про адміністративне правопорушення позивачу не вручалася. При цьому, в постанові про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Однак, про те, що він був виключений з військового обліку, не зазначено.

Вважає постанову по справі про адміністративне правопорушення не обґрунтованою та незаконною. У зв`язку з чим просить її скасувати та закрити провадження по справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Поновити строк на звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою від 21 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.04.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

15.04.2025 року позивачем подано відповідь на відзив.

Позивача та його адвокат Кузьменко Л.В. в судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на адміністративний позов просив проводити розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова була отримана позивачем 06.03.2025 року, а з даним позов останній звернувся до суду 14.03.2025 року, що підтверджено відміткою Укрпошти на поштовому конверті, тобто в межах 10-ти денного строку, визначеного для оскарження постанови суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.

Судом встановлено, що 04.11.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 2038/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно вказаної постанови, 01.11.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження ВЛК, що є порушення вимог абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до цього часу.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

Відповідно до підпункту 2.4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В період дії воєнного стану постанови ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації дійсні протягом 1 року. Після закінчення даного строку військовозобов`язані підлягають повторному переогляду. Направлення на ВЛК може бути видане як з ініціативи начальника районного ІНФОРМАЦІЯ_1, так і за ініціативи самого військовозобов`язаного.

Згідно з пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 04.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

18.05.2024 набув чинності Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової мобілізації та військового обліку», яким п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключено.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які були зняті, звільнені, але не виключені з військового обліку.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

В цій же справі позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він відмовився від проходження ВЛК, про що представниками відповідача складено Акт відмови від отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії від 03.11.2024 року. Однак, факт вчинення вказаного правопорушення позивачем повністю спростовується зібраними у справі доказами, зокрема судом встановлено, що 19.07.2002 року він був взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.02.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси відносно ОСОБА_1 був винесений обвинувальний вирок за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України. Він був засуджений до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

З 11.03.2008 року по 20.04.2016 року ОСОБА_1 відбував покарання у Черкаській виправній колонії № 62, звідки був умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 року.

03.01.2019 року ОСОБА_1 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, яка діяла на час виключення з обліку) та отримав статус «Невійськовозобов`язаний», що підтверджується відмітками у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 03.01.2020 року.

«Виключений з військового обліку» означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. Зокрема така особа не може бути призвана під час мобілізації, після виключення з обліку не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, такій особі не можна вручати повістку. Це поняття є постійним і особа не повинна знову ставати на військовий облік. Рішення про виключення з військового обліку є остаточним - особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які були зняті, звільнені, але не виключені з військового обліку.

Оскільки ОСОБА_1 був саме виключений з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік він не підлягає. При цьому, суд звертає увагу, що позивач був виключений з військового обліку до внесення змін та втрати чинності п.6 ч. 6 ст. 37 вказаного закону.

Таким чином, позивач не мав обов`язку проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби для поновлення на військовому обліку, оскільки повторне взяття на військовий облік ОСОБА_1 на підставі нових законів, який вже був виключений з обліку є дією, яка погіршує його існуюче становище, та буде обмеженням його конституційних прав і свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені, відповідно до ст.139 КАС України судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2038/М/2024 від 04 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 17 000 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 21 квітня 2025 року.