Справа № 360/506/25
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/506/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахування та виплату позивачу пенсії з 01 січня 2025 року згідно зі статтею 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії та без понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 21 січня 2004 року йому призначено пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-ХІІ) у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На момент призначення пенсії законодавством було регламентовано право на її перерахунок у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, згідно зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справа № 360/2527/21 визнано протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та скасовано рішення від 19 квітня 2021 року щодо відмови у перерахунку пенсії у розмірі 90 % місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії і зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

На виконання зазначеного рішення позивачу здійснено перерахунок пенсії з 13 грудня 2019 року у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії у розмірі 44553,60 грн щомісячно, яку отримував до грудня 2024 року включно. У січні 2025 року позивач отримав пенсію у розмірі 30395,82 грн.

06 лютого 2025 року позивач звернувся через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою до ГУ ПФУ в Луганській області щодо причини зменшення розміру пенсії у січні 2025 року.

14 лютого 2025 року до особистого кабінету позивача вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України надійшла відповідь ГУ ПФУ в Луганській області на його звернення, в якій зазначено, що з 01 січня 2025 року розмір пенсії обчислено з урахуванням положень статті 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та норм пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», що становить 30395,82 грн.

Такі дії відповідача представник позивача вважає протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Луганській області 26 квітня 2025 року подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 21 січня 2004 року.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 360/2527/21, яке набрало законної сили 13 липня 2021 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась пенсія за вислугу років без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії складав 44553,60 грн.

З 01 січня 2025 року на виконання статті 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про призначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» виплата пенсії ОСОБА_1 провадиться з урахуванням коефіцієнтів, визначених пунктом 1 вказаної постанови.

Розрахунок суми пенсії із застосуванням коефіцієнтів до частини пенсії, що перевищує 10 прожиткових мінімумів, тобто є більшими максимального розміру пенсії 23610,00 грн:

1) 25971,00 23610,00 = 2361,00 х 0,5 = 1180,50 грн;

2) 30693,00 25971,00 = 4722,00 х 0,4 = 1888,80 грн;

3) 40137,00 30693,00 = 9444,00 х 0,3 = 2833,20 грн;

4) 44553,60 40137,00 = 4416,60 х 0,2 = 883,32 грн.

Відтак розмір пенсії позивача з 01 січня 2025 року: 23610,00 + 1180,50 + 1888,80 + 2833,20 + 883,32 = 30395,82 грн.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статтею 2 якого визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно Законів України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» унормовано, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 360/2527/21, яке набрало законної сили 13 липня 2021 року, зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 90 % від суми місячної зарплати на підставі довідки Прокуратури Луганської області від 05 березня 2020 року № 18-152вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум. На виконання рішення суду ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась пенсія за вислугу років без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, розмір якої станом на 01 грудня 2024 року складав 44553,60 грн.

Проте статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану» визначено розміри й порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій:

1) до частини пенсії, що перевищує 10 прожиткових мінімумів, тобто 23610,00 гривень та не перевищує 11 прожиткових мінімумів, а саме 25971,00 грн застосовується коефіцієнт 0,5;

2) до частини пенсії, що перевищує 11 прожиткових мінімумів, тобто 25971,00 гривень та не перевищує 13 прожиткових мінімумів, а саме 30693,00 грн застосовується коефіцієнт 0,4;

3) до частини пенсії, що перевищує 13 прожиткових мінімумів, тобто 30693,00 гривні та не перевищує 17 прожиткових мінімумів, а саме 40137,00 грн застосовується коефіцієнт 0,3;

4) до частини пенсії, що перевищує 17 прожиткових мінімумів, тобто 40137,00 гривень та не перевищує 21 прожиткових мінімумів, а саме 49581,00 грн застосовується коефіцієнт 0,2;

5) до частини пенсії, що перевищує 21 прожитковий мінімум, тобто 49581,00 грн застосовується коефіцієнт 0,1.

Відтак, зменшуючи розмір пенсії позивачу з 01 січня 2025 року, ГУ ПФУ в Луганській області керувалося нормами чинного законодавства.

ГУ ПФУ в Луганській області також звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин (на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії 01 січня 2025 року) зазначені положення статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підляють застосуванню відповідачем.

З урахуванням вказаного ГУ ПФУ в Луганській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Користуючись правом на подання заяв по суті справи представником позивача подана відповідь на відзив від 29 березня 2025 року, в якій зазначено, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, нормативно і фактично необґрунтованими.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Луганській області про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Луганській області про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» з 21 січня 2004 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 360/2527/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області та скасувати рішення від 19 квітня 2021 року щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії. Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Луганської області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Луганської області від 05 березня 2020 року № 18-152вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання рішення суду позивачу ГУ ПФУ в Луганській області нараховувалась та виплачувалась пенсія за вислугу років без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, розмір якої станом на 01 грудня 2024 року складав 44553,60 грн.

З січня 2025 року ОСОБА_1 почав отримувати пенсію у розмірі меншому, ніж отримував після її перерахунку на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 360/2527/21.

06 лютого 2025 року позивач звернувся через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо причини зменшення мені розміру пенсії у січні 2025 року.

Листом від 14 лютого 2025 року № 1026-782/Т-02/8-1200/25 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило позивача, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до норм статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру». Розмір пенсії позивача з 01 січня 2025 року обчислено в автоматичному режимі з урахуванням норм статті 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та норм пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», який склав 30395,82 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ були врегульовані питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих.

Судом установлено, що при призначенні позивачу пенсії за вислугу років за статтею 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» здійснено розрахунок стажу позивача та з`ясовано, що страховий стаж на прокурорсько-слідчих посадах складає 16 років 5 місяців 21 днів, з огляду на який визначено розмір пенсії на рівні 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

14 жовтня 2014 року прийнято Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

Питання пенсійного забезпечення почали регулюватись статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо, (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

22 травня 2008 року Конституційний Суд України у Рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким «...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Застосовуючи зокрема наведені рішення Конституційного Суду України на підставі судового рішення позивачу перераховано пенсію за нормами Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від заробітної плати без обмеження її максимальним розміром.

У той же час, статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, стаття 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» наділяє Кабінет Міністрів України правом визначати розміри і порядок застосування до суми перевищення коефіцієнтів.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», яка застосовується з 01 січня 2025 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 постановлено установити, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:

- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,5;

- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,4;

- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,3;

- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,2;

- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,1.

Саме на цю постанову Кабінету Міністрів України посилається відповідач в обґрунтування правомірності застосування обмеження моєї пенсії.

Так, ця постанова дійсно містить посилання на Закон України «Про прокуратуру», пенсії розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.

Суд зазначає, що насамперед Законом України «Про прокуратуру» врегулювано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Частиною двадцятою статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесені зміни до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», зокрема частину двадцяту було викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 було визнано неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України та встановлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції.

Таким чином, з 13 грудня 2019 року частина двадцята статті 86 Закону, відповідно до якої Кабінет Міністрів України мав встановити певний порядок перерахунку пенсії, не діє, а діє її первинна редакція, яка автоматично надає пенсіонерам право на перерахунок пенсії.

В указаному Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що в Основному Законі України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 6).

Згідно з приписами Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України; до повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, прийняття законів (стаття 75, пункт 3 частини першої статті 85).

Відповідно до частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; судоустрій, судочинство, статус суддів; організація і діяльність прокуратури (пункти 6, 14).

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади; до його повноважень належить, зокрема, вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечення проведення фінансової політики та політики у сфері соціального захисту; розроблення і здійснення загальнодержавних програм економічного, соціального розвитку України (частина перша статті 113, пункти 2,3,4 статті 116 Конституції України).

Конституційний Суд України зазначав, що метою функціонального поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову є, зокрема, розмежування повноважень між різними органами державної влади, що означає самостійне виконання кожним із них своїх функцій та здійснення повноважень відповідно до Конституції та законів України (абзац другий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2016 року № 5-рп/2016).

Працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України. З огляду на це Конституційний Суд України, перевіряючи на відповідність Конституції України положення частини двадцятої статті 86 Закону, вийшов із такого.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 06 жовтня 2000 року, № Rес (2000)19 зазначено, що «у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури» (пункт 14).

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001 зазначив, що стале забезпечення фінансування судів з метою створення належних умов для їх функціонування та діяльності суддів, а також, зокрема, органів прокуратури, робота яких тісно пов`язана з діяльністю судів, є однією з конституційних гарантій реалізації прав і свобод громадян, їх судового захисту (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до частини другої статті 92 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України вважав за доцільне конкретизувати свою юридичну позицію, викладену у Рішенні від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001, вказавши, що стале забезпечення фінансування судів з метою створення належних умов для їх функціонування потребує також сталого фінансування органів прокуратури, зокрема, належного соціального захисту їх працівників та осіб, які вийшли на пенсію. Потреба у належному соціальному захисті працівників органів прокуратури випливає з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними функцій держави, є гарантією незалежності їх діяльності у ефективному судовому захисті прав громадян.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Основним Законом України не передбачено. Таке делегування порушує вимоги Конституції України, згідно з якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України). До аналогічних висновків Конституційний Суд України дійшов у Рішеннях від 9 жовтня 2008 року № 22-рп/2008, від 23 червня 2009 року № 15-рп/2009» (абзац другий підпункту 3.2 пункту мотивувальної частини Рішення від 20 травня 2010 року № 14-рп/2010).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України. Отже, положення частини двадцятої статті 86 Закону суперечить статті 6, пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Враховуючи зазначене, численні позиції Конституційного Суду України, суд вважає, що обмеження пенсії позивача шляхом застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 є протиправним, відповідно право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплати позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахування та виплату позивачу пенсії з 01 січня 2025 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії та без понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, лише зі словесним коригуванням обраного позивачем способу судового захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

З огляду на те, що судом установлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії у належному розмірі як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій територіального органу Пенсійного фонду України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2025 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії та без понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль