Справа № 160/11257/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
17 квітня 2025 року Комунальне підприємство «Дніпровський метрополітен» Дніпровської міської ради звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної аудиторської служби, у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати письмову вимогу Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025р. № 000600- 14/3704-2025, за актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Дніпровський метрополітен» Дніпровської міської ради за період з 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2024 року.
Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення, у якій просить:
- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 р. №000600-14/3704-2025 до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом КП «Дніпровський метрополітен» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною і скасування письмової Вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року № 000600-14/3704- 2025.
- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу вчиняти будь-які дії спрямовані на стягнення сум спірних фінансових санкцій в судовому порядку, які відображені у Вимозі Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025р. № 000600-14/3704-2025, до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом КП «Дніпровський метрополітен» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною і скасування письмової вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року №000600- 14/3704-2025.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу обов`язкового до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.
Вчинення відповідачем дій на стягнення сум спірних фінансових санкцій або спонукання до здійснення певних дій, через суд на підставі оскарженої вимоги за наслідками проведеної ревізії на підприємстві позивача, може істотно ускладнити ефективний захист його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, і відповідних рішень, які були ухвалені на загальну суму більш ніж 30 000 000 грн.
КП «Дніпровський метрополітен» надає можливість офіційно працювати і отримувати заробітну плату близько 1000 працівників, загальна сума податків, зборів, платежів, нарахованих, утриманих та сплачених позивачем до державного і місцевого бюджету, протягом року, що минув, складає близько 50 000 000 грн.
Заявник зазначає, що у разі не задоволення заяви про забезпечення позову, настануть негативні наслідки для КП «Дніпровський метрополітен», що створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та третіх осіб, мешканцям міста в цілому у зв`язку з припиненням перевезень, роботою всіх без виключення станцій метрополітену як бомбосховищ, розірвання укладених договорів різного виду, звільнення працівників, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Таким чином, на думку позивача, вказані підстави застосування заходів забезпечення позову у своїй сукупності доводять необхідність тимчасового зупинення дії оскаржуваного рішення.
Ухвалою від 18 квітня 2025 року суд заяву Комунального підприємства «Дніпровський метрополітен» Дніпровської міської ради про забезпечення позовної заяви до розгляду та призначив в судове засідання на 21 квітня 2025 року о 13:00 год.
Сторони в судове засідання не з`явились. Відомості про вручення судової повістки сторонам в матеріалах справи наявні, причини неявки сторін суду не відомі.
Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.
Частинами 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Водночас, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними, навести підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд зазначає, що після віднесення платника податку до категорії ризикового всі без виключення складені ним податкові накладні/розрахунки коригування зупиняються, що підтверджує доводи позивача про фактичну неможливість вести господарську діяльність до часу винесення рішення у даній справі, оскільки безвибірково всі здійснені господарські операції та всі контрагенти підпадуть під дію негативних наслідків оскаржуваного рішення.
Забезпечення позову визначеним способом не позбавляє відповідача можливості здійснювати перевірку окремо поданих податкових накладних/розрахунків коригування, тобто реалізовувати свої контролюючі функції за наявності обґрунтованих сумнівів щодо певної господарської операції.
Як видно з матеріалів заявио, вчинення відповідачем дій спрямованих на стягнення сум спірних фінансових санкцій, які передбачені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», виконання яких створює комплекс правових наслідків, зокрема унеможливить виплату заробітної плати працівникам, здійснювати розрахунок з контрагентами тощо, що в свою чергу може привести до аварійної небезпеки на маршрутах метрополітену та призвести до зупинки його роботи.
Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд враховує, що вчинення відповідачем до набрання рішенням законної сили, дій спрямованих на виконання вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року № 000600- 14/3704-2025, що є предметом оскарження у цій справі, може призвести до необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача, спричинити додаткові труднощі у виконанні цього рішення.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам та пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі. Суд також врахував співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, викладених заявником доводів, беручи до уваги, що в цілому правомірність й обґрунтованість оскаржуваної вимоги підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, а її виконання може призвести до складнення виконання рішення у цій справі, що є підставою за правилами частини 2 статті 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Враховуючи, що у спірній вимозі встановлено строк виконання її до 25.04.2025 року, суд з метою захисту прав та законних інтересів заявника зробив висновок щодо доцільності вжиття заявлених заходів забезпечення позову.
Таким чином, суд вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню шляхом зупинення дії вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 р. №000600-14/3704-2025 до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом КП «Дніпровський метрополітен» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною і скасування письмової вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року № 000600-14/3704- 2025 та шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії спрямовані на стягнення сум спірних фінансових санкцій, які відображені у вимозі Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025р. № 000600-14/3704-2025, до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом КП «Дніпровський метрополітен» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною і скасування письмової вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року №000600- 14/3704-2025.
В цьому випадку, з урахуванням обставин справи, такий спосіб забезпечення позову попереджає ризики щодо ускладнення виконання судового рішення. Таким способом забезпечення позову фактично не спричиняється будь-якої шкоди учасникам справи, натомість запобігається завдання невиправданої шкоди правам позивача, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства та меті забезпечення позову.
Встановлення таких заходів забезпечення адміністративного позову до вирішення судом спору у цих правовідносинах, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав Людини. Так, у справі Мікалефф проти Мальти Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.
Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа Меркіка та інші пороти Мальти).
Таким чином, на час подання позову та розгляду цієї справи існують підстави для забезпечення позову, передбачені частиною 1 статті 151 КАС України.
З огляду на викладене, суд зробив висновок, про задоволення заяви про забезпечення позову та наявність підстав для вжиття заходів адміністративного позову.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Зупинити дію вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 р. №000600-14/3704-2025 до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом КП «Дніпровський метрополітен» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною і скасування письмової вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення виявлених порушень» від 24.03.2025 року № 000600-14/3704- 2025.
Ухвала суду набирає чинності з 21.04.2025 і підлягає негайному виконанню на підставі ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання до 21.04.2028 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Суддя С.В. Ніколайчук