Справа № 440/18581/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 р. Справа № 440/18581/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.02.24 по справі № 440/18581/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частина НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якій просив:

- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 18.07.2023 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, бездіяльності та відмови у нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 18.07.2023 з застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 донарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2008 по 28.02.2018 включно з врахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січня 2008 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 донарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.07.2023 включно з врахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січня 2008 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N 1078.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від14.02.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині, в якій суд відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку з урахуванням проведених виплат, позивач подав апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність частини його висновків обставинам справи, просив скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 та ухвалити в цій частині нове рішення про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його позову в цій частині, зазначив про відсутність у відповідача розрахунково-платіжних відомостей щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 2011 по 2014 рік. Суд посилався на лист в/ч НОМЕР_1 від 08.12.2024 №2493, відповідно до якого індексація грошового забезпечення позивачу з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до наказу МОУ від 28.08.2019 №474.

Разом з тим, згідно з п.п.12.5,12.6. розділу 12 «Фінансова діяльність та пенсійне забезпечення» Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28.08.2019 №474, документи з обліку нарахованого грошового забезпечення (заробітної плати): картки особового рахунку військовослужбовців, накопичувальні картки обліку заробітної плати працівників, а також роздавальні, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам зберігаються 75 років.

Відповідачем на підтвердження свого листа не було надано копії актів знищення вказаних ним документів , тобто не доведено факту їх відсутності у його розпорядженні.

Звернув увагу, що судом першої інстанції не було враховано положення ч.2 ст.77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт послався на положення ч.9 ст.80 КАС України, відповідно до якої у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або розглянути справу за наявними в ній доказами

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивач проходив військову службу в складі військової частини НОМЕР_1 з 2011 по 2023 рік.

09.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому з урахуванням попередніх виплат індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 28.02.2018 відповідно до вимог абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» з визначенням базового місяця для її нарахування - січня 2008 року. Нарахувати та виплатити йому з урахуванням попередніх виплат індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.07.2023 відповідно до вимог абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (а.с.15).

Відповідач листом від 08.12.2023 №2493 повідомив ОСОБА_1 , що індексація грошового забезпечення з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до наказу МОУ від 28.08.2019 №474. Довідка про виплату індексації за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 додана. Індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 не нараховувалась та не виплачувалась.

Цим листом повідомлено також, що у березні 2018 року відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» військовослужбовцям були підвищені посадові оклади. Відповідно, індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась військовослужбовцям з квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року з базовим місяцем березень 2018 року(а.с.16).

Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 №892 від 21.11.2023 ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця жовтень 2012 року (а.с.17).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 11.12.2023 №1148 ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з квітня 2018 року по грудень 2022 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року (а.с.18).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця- січень 2018 року та щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Суд зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 (далі-Постанова №1294), якою були затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців, що набрала чинності з 01.01.2008. Ця постанова діяла до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності з 01.03.2018. Тобто з грудня 2015 базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що починаючи з 01.01.2016 по 28.02.2018, в/ч НОМЕР_1 повинна була застосовувати січень 2008 року, як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки саме з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, передбачені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 ( далі-Порядок №1078).

Зважаючи на те, що розрахунково-платіжні відомості щодо виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 2011 по 2014 рік у відповідача відсутні, а позивачем не надано доказів не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення за відповідний період, як і не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами протиправності не нарахування індексації з 01.01.2015, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 30.12.2015 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, суд визнав безпідставними та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі з приводу державних гарантій військовослужбовцям щодо достатнього матеріального, грошового та інших видів забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, регулюються правовими нормами Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Положеннями ч. 1-4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі-Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з абзацем 3 ст. 1 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.

У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав законну силу 01.01.2016.

Тож з 01.01.2016 за правилами частини 1 статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, частина 2 статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (абзац 2 п.1-1 Порядку №1078).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (абзац 5 п.1-1 Порядку №1078).

Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 внесено зміни до абзацу 2 пункту 1-1 Порядку №1078, відповідно до яких цифри «101» замінено цифрами «103», які застосовуються з 01.01.2016.

Відповідно до абзацу 2 п.1-1 Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів №77 від 11.02.2016, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.п.2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, заробітна плата (грошове забезпечення) підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 по справі № 240/10130/19, від 16.09.2020 по справі № 815/2590/18.

Крім того, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 в редакції, що набрала законної сили з 01.12.2015, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).

Продовжуючи апеляційний розгляд справи, колегія суддів зазначає, що Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

09.12.2015 Кабінет Міністрів України видав постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Цією постановою були внесені зміни до Порядку № 1078.

Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, внесених Постановою №1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01.12.2015.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Так, колегією суддів встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу за військовими (спеціальними) званнями, які визначені Додатком № 24 до Постанови № 1294. Ця постанова діяла до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності з 01.03.2018.

Таким чином, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів, зокрема, з 01 січня 2008 року по 28.02.2018 , є січень 2008, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного оскарження позивача є його незгода з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку з урахуванням проведених виплат. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 від 08.12.2023 №2493 індексація грошового забезпечення з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до наказу МОУ від 28.08.2019 №474 (а.с.16).

Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 від 21.11.2023 №892, ОСОБА_1 було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 із застосуванням базового місяця жовтень 2012 року (а.с.17).

Відповідно до п.п.12.5,12.6. розділу 12 «Фінансова діяльність та пенсійне забезпечення» Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28.08.2019 №474, документи з обліку нарахованого грошового забезпечення (заробітної плати): картки особового рахунку військовослужбовців, накопичувальні картки обліку заробітної плати працівників, а також роздавальні, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам зберігаються 75 років.

Матеріали справи не містили ані інформації щодо нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 2011 по 2014 роки, ані акту знищення цієї інформації.

Зметою повного і всебічного з`ясування всіх обставин цієї справи, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025 витребувано у військової частини НОМЕР_1 відомості (довідку, картку особового рахунку військовослужбовця, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовця) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.07.2011 по 31.12.2014, із зазначенням інформації, який базовий місяць застосовувався під час такого нарахування. У разі знищення такої інформації, повідомити суду правові підстави цього знищення та надати докази такого знищення (акт знищення тощо).

На виконання зазначеної ухвали в/ч НОМЕР_1 повідомлено, що розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення за 2008-2014 роки передані до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, що підтверджується відповідними Актами приймання-передавання документів від 10.12.2015 №100 та від 23.11.2018 №149. До матеріалів справи долучено лише копію Акту приймання-передавання від 10.12.2015 №100.

Крім того, відповідачем зазначено, що відповідно до чинного законодавства та керівних документів, індексація не входить до складу грошового забезпечення , тому докази щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 знищені, оскільки вони зберігаються 3 роки. До матеріалів справи долучено акти знищення документів фінансової служби в/ч НОМЕР_1 за 2008, 2009,2010,2011,2012,2013,2014 роки.

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів ані щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.07.2011 по 31.12.2014 з урахуванням базового місяця- січень 2008 року, ані знищення такої інформації відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.6 ст.77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається , суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з ч.9 ст.80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, незалежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем жодними доказами не підтверджено, що позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2014 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2015 індексація була виплачена позивачу, але із застосуванням базового місяця жовтень 2012 року замість січня 2008 року, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 №892 від 21.11.2023 (а.с.17).

У зв`язку з викладеним вище, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судове рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому в неповному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку з урахуванням виплачених сум підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 судове рішення, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, не переглядалось.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому в неповному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку з урахуванням виплачених сум з постановленням нового судового рішення в цій частині про задоволення позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242,243, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 440/18581/23 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому в неповному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця- січень 2008 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця- січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалити постанову, якою у скасованій частині задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в неповному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця- січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2011 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі №440/18581/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін