Справа № 160/745/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 квітня 2025 рокуСправа №160/745/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліпець Н.Є., розглянувши у письмовому провадження питання про поновлення провадження у справі №160/745/25 за позовом Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу Дніпровською державного університету внутрішніх справ (р/р UA1017468 код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з йог утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, розмірі 166 381 грн. 15 коп. (сто шістдесят шість тисяч триста вісімдесят одна гри 15 коп.) та судовий збір у розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім грн).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 29.01.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/745/25 за позовною заявою Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням на 30 днів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 залишено без руху позовну заяву Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

15.04.2025 на виконання вимог вказаної ухвали суду від 09.04.2025 позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої позивач зазначає, що 21.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до керівництва Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення за власним бажанням. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 19.09.2024 № 1007 о/с Відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». 23.09.2024 року ГУНП в Дніпропетровській області направив матеріали з особистої справи відповідача до ДДУВС (вих. № 7832/103/01-2024), для вирішення питання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейським, під час навчання за державним замовленням. Зазначаємо, що про факт звільнення відповідача зі служби в поліції ДДУВС дізнався 08.10.2024 року, що підтверджується відповідною відміткою на супровідному листі (міститься у додатках до позовної заяви), а тому спірні правовідносини у даній справі виникли з моменту отримання вищевказаного листа.

Розглянувши клопотання, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З позову вбачається, що 21.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до керівництва Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення за власним бажанням. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 19.09.2024 № 1007 о/с Відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

20.09.2024 ОСОБА_1 отримала повідомлення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Суддя зазначає, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 і неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19, від 24 грудня 2019 року у справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року у справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року у справі №140/2024/19 та від 01 липня 2020 року у справі №400/1758/19, від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.001192, від 19 листопада 2020 року у справі №400/2654/19, від 20 листопада 2020 року у справі №160/11957/19, від 21 січня 2021 року у справі №520/1559/2020 та від 28 січня 2021 року у справі №520/6265/2020, від 28 квітня 2022 року у справі №420/9196/20, від 01 лютого 2024 року у справі № 280/3770/22.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суддя зауважує, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби, у даному випадку, необхідно обчислювати з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку для добровільного відшкодування відповідачем.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №261).

Відповідно до пункту 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Згідно з пунктом 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З викладених положень пункту 8 Порядку №261 слідує, що право на звернення до суду за відшкодуванням витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, виникає у позивача лише у випадку відмови такої особи добровільно відшкодувати витрати.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 серпня 2021 року у справі №520/11540/19 та від 30 серпня 2022 року у справі №480/8200/20.

Отже, Порядком №261 встановлено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, з дотриманням якого пов`язано право відшкодування витрат в судовому порядку.

Так, відповідно до Порядку №261 керівник органу поліції має вручити відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, задля того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання, і лише у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, може звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з пунктом 8 Порядку №261 претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Тобто, саме із відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку з наступного дня після спливу визначеного у повідомленні строку.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат безпосередньо пов`язано з відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, а не з моментом коли навчальний заклад дізнався про факт звільнення відповідача зі служби.

Визначений процесуальним законом строк звернення до суду є присічним та може бути поновлений у виключних випадках за клопотанням особи, яка подає позовну заяву, в якому мають бути викладені поважні причини пропуску відповідного процесуального строку з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Суддя зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання вимог норм процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу. Відтак, особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, не допускаючи необґрунтованого зволікання у вчиненні відповідної процесуальної дії.

Суд звертає увагу, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з цією позовною заявою.

Частиною 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна заява Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 171, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку звернення до суду з цією позовною заявою - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Сліпець