Справа № 360/928/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року справа №360/928/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 360/928/24 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суд з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 1), Луганської обласної прокуратури (далі відповідач 2), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 26.08.2024 просив суд: визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн; зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн; визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на виплату ОСОБА_1 грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн; зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення виплати грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн; визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн; зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату прокурора за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно на підставі частин третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті; визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн; зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, яка повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті; допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату прокурора за один місяць.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що позивач з 23 грудня 2008 року по 22 липня 2024 року (по день звільнення з органів прокуратури), працював на різних посадах в органах прокуратури Луганської області.

За період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно позивачу повинна бути нарахована заробітна плата, для визначення розміру якої слід використовувати посадовий оклад виходячи з 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема прокурора обласної прокуратури - 1,2. Відповідно до норм Закону України Про Державний бюджет України за 2024 рік від 09.11.2023 №3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, а тому розмір посадового окладу прокурора обласної прокуратури, на думку позивача, мав становити 90 840 грн (25 х 3028 х коефіцієнт 1,2).

Проте відповідачем 2 було нараховано та виплачено ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року заробітну плату, для визначення суми якої використовувалася величина під назвою розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури в розмірі 1600 грн.

Зокрема, відповідно до розрахункового листа за травень та червень 2024 року посадовий оклад позивача для нарахування заробітної плати становив 48 000 грн виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб для розрахунку посадового окладу 1600 грн (48000/25/1,2=1600).

Крім того, у зв`язку зі звільненням з органів прокуратури з 22.07.2024, з позивачем було проведено повний розрахунок, а саме нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки на загальну суму 250 235,40 грн, з врахуванням податків та обов`язкових платежів, тривалістю 102 календарних дні, а саме: 3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 по грудень 2021 року; 30 календарних дні з грудня 2021 по грудень 2022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури; 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури; 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури.

При нарахуванні зазначеної суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, відповідачем 2 при розрахунку посадового окладу також використано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури у розмірі 1600 грн.

Позивач вважає застосування спеціального прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури неправомірним та таким, що суперечить Конституції України, законам України Про прокуратуру, Про прожитковий мінімум, які не передбачають окремого розміру прожиткового мінімуму для обчислення заробітної плати прокурора. Внаслідок цього розмір заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки позивача не відповідає розміру, установленому спеціальним Законом, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не погоджується із виплаченими сумами та вважає, що порушено його право на належне матеріальне забезпечення та право на володіння майном в розумінні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 360/928/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року в сумі 3028,00 гривень. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року в сумі 3028,00 гривень. Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень. Визнано протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 гривень. Зобов`язано Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату прокурора за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно на підставі частин третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті. Визнано протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 гривень. Зобов`язано Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, яка повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідачі не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзиви на позовну заяву.

У відзиві на апеляційні скарги позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями паспорта на ім`я позивача та картки платника податків.

Позивач з 23 грудня 2008 року по 22 липня 2024 року працював на різних посадах в органах прокуратури Луганської області, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з наказу керівника Луганської обласної прокуратури від 08 липня 2024 року № 310к, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Луганської обласної прокуратури з 22 липня 2024 року за власним бажанням.

Пунктом 2 зазначеного наказу визначено відділу фінансування та бухгалтерського обліку Луганської обласної прокуратури провести повний розрахунок із ОСОБА_1 відповідно до законодавства, у тому числі виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні (3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 року по грудень 2021року, 30 календарних днів з грудня 2021 року по грудень 3022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 13 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури).

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями трудової трудової книжки на ім`я позивача та відповідного наказу.

З 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року Луганською обласною прокуратурою нараховувалася ОСОБА_1 заробітна плата, при цьому для розрахунку посадового окладу позивача використовувалася величина в розмірі 1600 гривень розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 № 21-86вих24 .

Крім того, при звільненні з органів прокуратури з 22.07.2024, ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки на загальну суму 250 235,40 грн, з врахуванням податків та обов`язкових платежів, яка також розрахована з посадового окладу виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури в сумі 1600,00 грн, загальною тривалістю 102 календарних дні, що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 № 21-85вих24.

На думку позивача, нарахування розміру його заробітної плати за травень, червень та липень 2024 року повинно бути здійснено виходячи з посадового окладу, обчисленого із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн. Крім того, сума компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у загальній кількості 102 календарних днів має бути розрахована, зокрема за 93 календарних днів - виходячи з посадового окладу, обчисленого із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів - виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року в сумі 3028,00 грн.

Застосування спеціального прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури позивач вважає протиправним, у звязку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

За приписами статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює функції, визначені цією статтею. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII), у преамбулі якого закріплено, що він визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 16 № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури; належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора, тощо.

Приписами частини першої статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (частина друга статті 81 Закону № 1697-VII).

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону 1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема прокурора обласної прокуратури - 1,2 (пункт 1 частини четвертої статті 81 Закону № 1697-VII).

Згідно із частинами першою та другою статті 82 Закону № 1697-VII прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік (далі Закон № 2710-ІХ) установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

працездатних осіб - 2684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон № 3460-ІХ) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

працездатних осіб - 3028 гривень.

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.

Суд зауважує, що незалежність прокурорів є гарантією справедливого, неупередженого та ефективного здійснення ними своїх повноважень.

З метою законодавчого закріплення принципу незалежності прокурорів, у тому числі шляхом забезпечення їх належного матеріального забезпечення, законодавцем ще у 2014 році при прийнятті Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ, яким у частині 1 статті 81 встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір заробітної плати прокурора є Закон України Про прокуратуру № 1697-VІІ. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати заробітної плати прокурора) застосовуватися не можуть.

Разом із цим розмір посадового окладу прокурора, який є складовим елементом заробітної плати прокурора, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15.07.1999 № 966-XIV Про прожитковий мінімум (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд зазначає, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Водночас цим Законом прокурори не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Статтями 7 Законів № 2710-ІХ, № 3460-IX введено такий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, розмір якого становить: 1600,00 грн.

Слід зауважити, що рівень прожиткового мінімуму 1600 грн визначено стосовно прокурорів з 2021 року. При цьому, зміни до Закону № 1697-VII в частині, яка регламентує розмір заробітної плати прокурорів протягом 2021-204 років, а також в Закон № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення заробітної плати прокурора, немає.

Суд зазначає, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 81 Закону № 1697-VII.

Водночас Закони № 2710-ІХ, № 3460-IX фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу прокурора, що порушує гарантії незалежності прокурорів щодо матеріального забезпечення.

У постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 з подібних правовідносин Верховний Суд зазначив, що Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права спеціальний закон скасовує дію загального закону (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Законом № 1697-VII закріплено, що для визначення розміру посадового окладу прокурора окружної прокуратури до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Вказана гарантія не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону Про прокуратуру, а тому відповідач 2 неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу позивача, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

З огляду на викладене у сукупності, суд вважає, що зміна гарантованої чинним законодавством однієї зі складових заробітної плати прокурора прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2684,00 грн), 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1697-VII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури 1600,00 грн), на підставі положень статті 7 Законів № 2710-ІХ, № 3460-IX, є неправомірним.

Матеріалами справи встановлено, що Луганською обласною прокуратурою при звільненні ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні (3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 року по грудень 2021року, 30 календарних днів з грудня 2021 року по грудень 3022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 13 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури) в загальній сумі 250 235,40 грн.

Однією із складових сумарного заробітку, для розрахунку компенсації за невикористану відпустку є посадовий оклад, який визначається статтею 81 Закону № 1697-VII.

При нарахуванні позивачу суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, відповідачем 2 для розрахунку посадового окладу також використано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури у розмірі 1600 грн, що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 №21-85вих24.

Зважаючи, що виплата заробітної плати, а також компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки прокурору регулюється Законом № 1697-VII, а норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати заробітної плати) застосовуватися не можуть, суд дійшов висновку про неправильне обчислення з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 .

Обчислення компенсації за невикористані відпустки здійснюється відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок № 100).

Зокрема, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Сума компенсації обчислюється таким чином:

щодо відпусток, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 року, виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році (абзац 2 пункту 2 Порядку №100);

щодо відпусток, на які працівник набув право з 1 січня 2024 року , виходячи з виплат, нарахованих за загальним правилом, тобто з виплат за останні 12 календарних місяців роботи (або за відповідний менший відпрацьований період), що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки (абзац 1 пункту 2 Порядку № 100).

Відтак, позивач має право на перерахунок суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у кількості 102 календарних днів, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, який повинен обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, оскільки вказані дні невикористаної відпустки ним набуто до 31 грудня 2023 року, а 9 календарних днів виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 гривень, як набуті у 2024 році.

Згідно з положеннями статті 89 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Відповідно до частини першої статті 90 Закону №1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У силу частини першої та другої статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

У спірних правовідносинах головним розпорядником бюджетних коштів є Офіс Генерального прокурора, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня - Луганська обласна прокуратура.

Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно із частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Отже, виплата заробітної плати прокурору здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Офіс Генерального прокурора.

У свою чергу Луганська обласна прокуратура, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Офіс Генерального прокурора затвердив у їх кошторисі (на 2021-2024 роки).

Таким чином, невиплата позивачу заробітної плати в повному обсязі пов`язана із діяльністю Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності системи органів прокуратури, а також з діяльністю розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня - Луганської обласної прокуратури.

З наведеного слідує, що під час роботи ОСОБА_1 на посаді прокурора у Луганській обласній прокуратурі, Офіс Генерального прокурора протиправно не забезпечив у повному обсязі Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати заробітної плати позивачу, виходячи із встановленого на 01 січня відповідного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу Луганська обласна прокуратура протиправно нарахувала та виплатила позивачу заробітну плату, обчислену виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 360/928/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 360/928/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко