Справа № 400/3892/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

21 квітня 2025 р. № 400/3892/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

прозаява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльність комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у відмові надання відстрочки від призову на військову службу підчас мобілізації.

- зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від призову на військову службу, надавши відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, па особливий період на підставі ч. 4 ст. 35 Конституції України та п. 24 ч. І ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

18 квітня 2025 року року разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-яким іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки розглядати питання та здійснювати будь-які дії спрямовані на призов на військову службу до прийняття остаточного судового рішення по даній адміністративній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що Позивач є членом релігійної організації, віровчення якої не допускає користуватися зброєю, а виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням.

Зазначає, що в Рішенні від 07.04.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 наявні очевидні ознаки його протиправності та порушення прав, свобод та інтересів, зокрема передбачених ч. 4 ст. 35 Конституції України та порушення правової норми, викладеної в п. 24 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою цієї статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Так, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З огляду на зміст заяви від 18.04.2024 про забезпечення позову, Позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо його призову на військову службу по мобілізації до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд звертає увагу на те, що метою забезпечення адміністративного позову є попередження можливих негативних наслідків для позивача у вигляді істотно ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду його позову.

При цьому такі заходи забезпечення позову здійснюються до вирішення адміністративної справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Натомість, наведені позивачем обставини не свідчать про можливе ускладнення чи неможливість виконання рішення суду, яке буде прийнято за результатом розгляду його позову до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що предметом спору в межах даної справи є відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні відстрочки.

Натомість, позивач просить суд, як захід забезпечення позову, заборонити вчиняти дії щодо його призову на військову службу по мобілізації до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

При обранні шляху забезпечення позову позивач просить заборони відповідачу та та будь-яким іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 КАС України.

Ухвала підписана суддею 21.04.2025 р.

Суддя Н.В. Лісовська