Справа № 520/36303/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р.Справа № 520/36303/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025, (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., повний текст складено 21.02.25 року) по справі № 520/36303/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати накази Департаменту патрульної поліції:

від 02.11.2023 № 594 в частині застосування до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

від 24.11.2023 № 1601 о/с, яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 з 24.11.2023 звільнено зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді лейтенанта поліції інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 08.07.2024 у задоволенні позову відмовлено.

25.01.2025 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив переглянути рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі № 520/36303/23 за нововиявленими обставинами.

У заяві зазначив, що підставою для відмови в задоволенні позову слугувало порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у вчиненні ним неправомірних дій, які призвели до виникнення конфлікту, внаслідок якого учасники отримали тілесні ушкодження, що підтверджувалось фактом внесення Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Полтаві відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 296 КК України.

Разом з тим, 26.12.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0001959 у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування встановлено відсутність фактів спричинення ОСОБА_1 будь-кому тілесних ушкоджень чи іншої шкоди у зв`язку з подіями, що стались 02.08.2023 за його участі.

Як наслідок, обставини, встановлені під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001959 та його закриття, на думку заявника, є нововиявленими обставинами у справі № 520/36303/23, які відповідно до ст. 369 КАС України є підставою для перегляду рішення суду та ухвалення нового по суті справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №520/36303/23 залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувавши рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №520/36303/23 з прийняттям нового про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обставини, встановлені під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001959 спростовують висновки службового розслідування, які слугували підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Вказує, що постанова Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0001959 встановлює факт відсутності протиправної поведінки ОСОБА_1 02.08.2023, тоді як за результатами службового розслідування встановлено протилежне.

Враховуючи, що на час проведення службового розслідування, розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції обставини, встановлені Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Полтаві не були та не могли бути відомі позивачу, тому останні є нововиявленими, що слугують підставами для перегляду судового рішення.

Крім того, вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не надання позивачу часу на ознайомлення з відзивом на заяву, можливості викласти заперечення на нього, залишення поза увагою клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за відсутності позивача.

Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі третя особа) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для звільнення позивача з лав Національної поліції України було вчинення ним дисциплінарного проступку, а не обставини притягнення позивача до кримінальної відповідальності, тому прийняття постанови про закриття кримінального провадження, якою встановлено відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України не є нововиявленою обставиною у розумінні статті 361 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною 4 ст. 361 КАС України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16, від 28 лютого 2023 року у справі № 807/727/18.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц, від 07 вересня 2020 року у справі № 820/5989/15, від 27 серпня 2021 року у справі № 826/6555/15

Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2023 № 1601 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП, з 24.11.2023 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 слугував наказ Департаменту патрульної поліції від 02.11.2023 № 594, яким до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за служби у поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 3, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За наслідками оскарження наказу про звільнення в судовому порядку, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №520/36303/23 в задоволені позову відмовлено. Вказане рішення, за наслідками апеляційного перегляду залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з доведеності Департаментом патрульної поліції вчинення позивачем дисциплінарного проступку, та правомірність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанції досліджено матеріали службового розслідування, якими встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме вчинення лейтенантом поліції ОСОБА_2 неправомірних дій, які призвели до виникнення конфлікту, що стався 02.08.2023, внаслідок якого учасники події отримали тілесні ушкодження. За висновками службового розслідування, усвідомлюючи свою високу відповідальність, поліцейський знехтував положеннями Присяги працівника поліції, вчинивши дії, які підірвали авторитет Національної поліції України, не виконав покладених на нього зобов`язань за будь-яких обставин і стосовно будь-якої людини в робочий і неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач посилається на постанову Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0001959 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

На думку апелянта факти, які викладені у постанові слідчого від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження мають істотне значення і свідчать про відсутність фактів участі ОСОБА_1 у конфлікті, що стався 02.08.2023 в ході якого, учасники конфлікту отримали тілесні ушкодження, які слугували підставою для призначення і проведення службового розслідування щодо позивача, за результатами якого його було звільнено з лав Національної поліції, а тому ці доводи мали істотне значення при розгляді адміністративної справи та повинні були бути враховані при ухваленні судового рішення.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими та не можуть бути підставою для перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024, оскільки цим документом вирішено питання щодо кримінального правопорушення, а не дисциплінарного проступку.

В свою чергу, вина позивача у скоєнні кримінального правопорушення під час службового розслідування не встановлювалась. Натомість службовим розслідуванням встановлено наявність у діях позивача ознак порушення службової дисципліни. Саме вчинення дисциплінарного проступку позивачем стало підставою для його звільнення зі служби.

Доводи апеляційної скарги, що обставини, встановлені в ході досудового розслідування спростовують висновки службового розслідування колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 є працівником органу правопорядку, та з огляду на статус має утримуватись від дій, які підривають авторитет органів Національної поліції України.

Присутність позивача у події, що сталась 02.08.2023, в ході якої її учасники отримали тілесні ушкодження підтверджується відеозаписом. При цьому, зазначеним доказом, врахованим судами під час розгляду справи по суті, зафіксовано вчинення позивачем дій, що сприяли продовженню конфліктної ситуації за участю військовослужбовця Збройних сил України.

Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зауважує, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України.

Слід зазначити, що для притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання поліцейського необхідно установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника поліції, зашкодила авторитету органам Національної поліції України, викликала негативний громадський резонанс.

При цьому, обов`язкова наявність судового рішення, яким би було визнано особу поліцейського винною у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого передбачав би відповідні діяння, не є умовою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ухвалення компетентним органом постанови від 26.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0001959 не є нововиявленою обставиною та не стосується розгляду цієї адміністративної справи.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції враховані також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2025 у справі № 520/6631/22 щодо можливості віднесення постанови про закриття кримінального провадження до нововиявлених обставин у справах про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вказує, що інститут перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.

Отже інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicataостаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Вказані висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 800/98/17.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наведені заявником обставини не спростовують фактів, які покладено в основу судового рішення, та не впливають на оцінку обставин, здійснену судом під час ухвалення рішення з огляду на наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Натомість нових обставин, які існували, але не були відомі суду при прийнятті рішення та які могли мати вплив на правильність та обґрунтованість судового рішення позивачем не наведено і судами першої та апеляційної інстанції таких не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не надання позивачу часу на ознайомлення з відзивом на заяву, можливості викласти заперечення на нього колегія суддів вважає такими, що не є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, передбаченими ч. 3 ст. 317 КАС України.

Щодо доводів скаржника про залишення поза увагою суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи та її розгляд за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та призначено її до розгляду на 18.02.2025 о 10:30.

17.02.2025 представник позивача подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 18.02.2025 на іншу дату у зв`язку з необхідністю ознайомлення з відзивом.

Тобто, фактично позивач та його представник ознайомлені із датою, часом та місцем розгляду його заяви.

18.02.2025 Харківський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та постановив спірну ухвалу.

Колегія суддів зазначає, що суд має можливість розглянути справу за відсутності її учасників за умови належного їх сповіщення про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, оскільки позивач був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не прибув, поважних причин не зазначив, обставини справи дозволяли розглянути справу без його участі, суд першої інстанції правомірно розглянув заяву по суті.

Натомість, відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи не є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що вирішення клопотання про відкладення розгляду справи є повноваженнями суду, який розглядає цю справу та залежить, зокрема, від обставин справи, її складності, необхідності заслухати пояснення учасників справи, обґрунтованості клопотання про відкладення, тощо.

В даному випадку суд першої інстанції вважав, що обставини ознайомлення з відзивом на заяву не є підставами для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим і відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/36303/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 21.04.2025 року