Справа № 400/3951/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р. № 400/3951/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.19 р. № 5, № 5, № 5, вимоги від 01.11.19 р.№ Ф-13, рішення від 01.11.19 р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі також відповідач) про визнання протиправними та скасування податковиї повідомлень-рішень від 01.11.2019 року № 5, № 5 та № 5, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.11.2019 року № Ф-13 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або плаником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 01.11.2019 року.

Ухвалою від 29.11.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних зазначено про протиправність висновків акту перевірки та оскаржених рішень з огляду на те, що вони прийняті без будь-якого дослідження фактичних обставин справи та наявних оригіналів документів. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, згідно якими відповідач наполягає на безпідставності доводів позивача про протиправність висновків проведеної перевірки, а також на правомірності рішень контролюючого органу, прийнятих за її результатами.

Ухвалою від 10.08.2020 року суд призначив по справі комісійну судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Науково-дослідної судово-експертної установи: Іванкову Володимиру Миколайовичу та Іванкову Павлу Миколайовичу, та на вирішення якої поставити питання:

- Чи підтверджується документально та нормативно акт перевірки Головного управління ДПС у Миколаївській області від 07.10.2019 року № 73/14-29-33-05-11/?

Провадження у справі було зупинити до закінчення проведення комісійної судово-економічної експертизи.

09.11.2020 року матеріали справа повернулись до суду з експертної установи разом з клопотанням судового експерта щодо забезпечення виконання попередньої оплати експертизи.

Ухвалою від 19.11.2020 року суд поновив провадження у справі.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У період з 15.06.2016 року по 31.12.2018 року на підставі п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1, ст. 82 Податкового кодексу України (далі ПК України) та відповідно до наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 27.08.2019 року № 1897, контролюючим органом проведена документальна планова виїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 .

За результатом перевірки складено акт від 07.10.2019 року №73/14-29-33-05-11/ НОМЕР_1 згідно висновків якого позивачем порушено:

Перевіркою встановлені порушення:

- п. 2.1, 2.3, 2.5, 2.6, 2.8, 2.11 ст. 2, п. 177.1, п. 177.2, пп. 177.4.1, 177.4.2 177.4.4, 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України щодо заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, що призвело до нарархування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 726562,35 грн;

- пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку форми № 1-ДФ за 4 квартал 2018 року та не відображення виплати доходів фізичним особам-підприємцям за 1, 2, 3, 4 квартал 2018 року;

- пп. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України та Порядку ведення книги доходів та витрат, затверджений наказом Міндоходів е ід 26.09.2013 року № 481, а саме: неведения книги обліку доходів та витрат (ф. 10) за період з 15.06.2016 року по 31.12.2018 року (відсутність);

- п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) зі змінами, у зв`язку з чим встановлено заниження єдиного внеску за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року на суму 57632,52 грн;

- п 177.1, п. 177.2. п. 177.4 ст.177, п. 16 прим. 1 підр. 10 р. XX ПК України, а саме: заниження податкового зобов`язання з військового збору, отриманого від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, що призвело до донарахування податкових зобов`язань по військовому збору в сумі 66669,47 грн.

- пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розділу II та п. 203.1 ст. 203 розділу V ПК України, а саме: ПП ОСОБА_1 надано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року з порушенням граничних термінів подання;

- пп. «а» п. 185.1 ст 185, п. 187.7 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 192.1 ст. 192 , пп. «г» п. 198.5, п. 198.6, ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, а саме: невірне визначення обсягу постачання, заниження податкового зобов`язання за операціями з придбання товарів/послуг, які не використовувались в підприємницькій діяльності, завищення податкового кредиту у зв`язку з подвійним включенням податкових накладних та не проведенням коригування податкового кредиту на зменшення, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку па додану вартість за січень - грудень 2018 року на суму 178 645 грн;

- п. 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок чого порушені терміни подачі на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних па суму ПДВ 11617530,26 грн (відсутність реєстрації протягом граничного строку);

- пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 та п 44.3 ст. 44 ПК України щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено відсутність книги обліку доходів та витрат за період 2016 - 2018 роки;

- п. 63.3 ст. 63 ПК України, п. 8.1 розділуVII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 року № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 року за № 503/25280, а саме: ФОП ОСОБА_1 не повідомила про об`єкт оподаткування, пов`язаний з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку;

- п. 4 ст. 6 Закону № 2464 за несвоєчасне подання Звіту за лютий 2018 року;

- п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 та п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме - податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік надана 01.03.2018, при граничному терміні подання до 09.02.2018 року;

- пп. 168.1.2, пп. п.168.1 ст.168, пп.176.2.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 18.08.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 50547,28 грн.;

- п.2 частини другої ст.6 Закону № 2464, а саме: книга обліку доходів та витрат не надана (відсутня).

- ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме: сума податкових зобов`язань по єдиному внеску за 1 квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн по граничному строку сплати до 19.07.2018 року, фактично сплачені 19.11.2018; сума податкових зобов`язань по єдиному внеску за ІІI квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн граничний строк сплати до 19.10.2018 року, сплачено не своєчасно, фактично сплачено 19.11.2018 року; сума податкових зобов`язань по єдиному внеску за III квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн граничний строк сплати до 19.10.2018 року, сплачено не своєчасно, фактично сплачено 19.11.2018 року;

- ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме несвоєчасна сплата єдиного внеску на суму 36442,00 грн по єдиному внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 20.11.2017 року по 31.12.2018 року;

- ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме: встановлена несвоєчасна сплата єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу) за період з 20.11.2017 по 31.12.2018 на суму 61 780,00 грн;

- пп. 168.1.2, пп. п.168.1 ст.168, пп.176.2.«а» п.176.2 ст.176, п. 16 прим. 1 Підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме: встановлено порушення строків перерахування військового збору за найманих працівників за період з 18.08.2017 року по 31.12.2018 року.

З урахуванням відповіді на заперечення Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 01.11.2019 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- форма «Р» № 5, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 908202,94 грн, у т.ч. основний платіж 726562,35 грн та штрафні (фінансові) санкції 181640,59 грн.;

- форма «ПС» № 5, яким визначено суму штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510,00 грн;

- форма «Р» № 5, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 83 336,84 грн, у т.ч. основний платіж 66 669,47 грн. та штрафні (фінансові) санкції 16 667,37грн.;

- форма «ПС» №5, яким визначено суму штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі 170,00 грн;

- форма «Р» №5, яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 223306,25 грн., у т.ч. основний платіж 178645,00 грн та штрафні (фінансові) санкції 44661,25 грн;

- форма «ПН» №5, яким визначено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 11617530,26 грн, та визначено штрафні санкції у сумі 5808765,13 грн;

- форма «ПС» № 5, яким визначено суму штрафної санкції з адміністративних штрафів та інших санкцій на суму 510,00 грн;

- форма «ПС» № 5, яким визначено суму штрафної санкції з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 170,00 грн;

- форма «ПС» № 5, яким визначено суму штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170,00 грн;

- форма «Д» № 5, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору із доходу нарахованого (виплаченого) фізичним особам у вигляді заробітної плати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на загальну суму 4570,10грн, у т.ч. основний платіж 1694,53 грн та штрафні (фінансові) санкції 2875,57 грн;

- форма «Д» №5, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на загальну суму 54841,10 грн, у т.ч. основний платіж 20334,28 грн та штрафні (фінансові) санкції 34506,82 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № від 01.11.2019 року, яким визначене грошове зобов`язання у суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок № від 01.11.2019, яким визначене грошове зобов`язання у суму 136,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.11.2019 року, яким визначене грошове зобов`язання у суму 1767,08 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.11.2019 року, яким визначене грошове зобов`язання у суму 8149,35 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) № від 01.11.2019 року, яким визначене грошове зобов`язання у суму 6178,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 01.11.2019 року, яким визначено штрафна санкція по єдиному внеску на суму 5763,25 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.11.2019 року № Ф-13, яким визначено грошове зобов`язання з єдиного внеску на суму 57632,52 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем за результатом перевірки рішення протиправними, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

За правилами п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган наділений правом проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено право контролюючого органу проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану - графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану - графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової

перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно п.82.1 ст. 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Розглядаючи питання правомірності висновків акту перевірки, складеного за результатом документальної виїзної перевірки позивача, а також винесених на їх підстав оскаржуваних рішень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо прийнятого податкового повідомлення-рішення форма «Р» № 6, суд зазначає наступне:

У позовній заяві позивачка стверджує, що сума одержаного валового доходу відображена в декларації про доходи за 2018 рік складає 61472 280,00 грн, що відповідає первинним бухгалтерським документам, тоді як документальною перевіркою встановлено, що валовий дохід складає 65876187,77 грн. Розбіжність у визначенні валового доходу на суму 4403907,77 грн, виникла по причині неповного включення ПП ОСОБА_1 до складу доходу усіх сум доходу, що отриманий відповідно до виписок банку, чим порушено п. 177.1, п. 177.2 ст.177 ПК України. Реєстр надходжень за 2018 рік, відповідно до виписок банку, наведений у додатку № 5 до акту перевірки.

Також вказує що порушені її права на включення заробітної плати працівника до витрат та жодним нормативно-правовим актом не заборонено вступати у трудові відносини підприємцю з найманим працівником, що є одночасно і роботодавцем, як і не зазначено коло осіб, які не можуть вступати у трудові відносини з фізичною особою-підприємцем.

Актом перевірки встановлено порушення пп. 177.4.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме ПП ОСОБА_1 включено до витрат заробітну плату в сумі 54607,20 грн., яку остання нараховувала та виплачувала собі як директору.

Господарський кодекс визначає, що: підприємець - це фізична особа, яка отримала підприємницький статус шляхом реєстрації в порядку, установленому Законом від 15.05.2003 року № 755-IV; підприємництво - самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана підприємцями як суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку.

У ході провадження підприємницької діяльності підприємець може особисто реалізовувати товари або надавати послуги, наймаючи для цього інших фізичних осіб на умовах трудового договору, тобто виступати роботодавцем щодо своїх найманих працівників.

Держава гарантує громадянам України право на працю. Фізичні особи реалізують це право шляхом укладення трудового договору з підприємством або підприємцем (ст. 2 КЗпП).

І те, що фізична особа має підприємницький статус, не позбавляє її права працювати за трудовим договором як найманим працівником на підприємствах будь-якої форми власності або в підприємця.

Законодавство допускає можливість укладення фізичною особою трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах (ст. 21 КЗпП). У цьому випадку одне місце роботодавця 'буде для працівника основним, друге - додатковим, тобто сумісництвом.

Сумісництво - це виконання працівником крім своєї основної іншої регулярно оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві чи в установі (у приватного підприємця або фізособи) за наймом (п. 1 Положення, затвердженого спільним наказом Мін`юсту, Мінфіну, Мінпраці від 28.06.93 р. №43).

На підставі вищенаведених норм, підприємець може бути роботодавцем для інших фізичних осіб, але в розумінні КЗпП не може бути роботодавцем для самого себе.

Документальною перевіркою встановлено, що за даними додатку Ф 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг (гр.7) складають 272831,71 грн, а за наслідками перевірки - 350260,30 грн. Розбіжність в сумі 77428,59 грн виникла за рахунок порушення п. 177.4.4 п. 177.4, ст. 177 ПК України, неповного включення ПП ОСОБА_1 витрат за оренду приміщення та послуг транспортування товару, що підтверджується виписками банку та первинними документами.

За даними додатку Ф 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, який наданий до контролюючого органу 31.01.2019 року за № 4512, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції (гр.5) складають 60518238,00 грн., а за наслідками перевірки - 60454692,53 грн. Розбіжність в сумі 63545,47 грн. виникла за рахунок порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України через помилкове завищення витрат, що пов`язані з провадженням господарської діяльності.

Таким чином, загальна сума розбіжності за наслідками перевірки складає 40724,08 грн.

За результатами річного перерахунку по даним податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року ПП ОСОБА_1 було нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі - 73471,38 грн (408174,29 грн х 18% = 73471,38 грн)

За даними перевірки податок на доходи фізичних осіб ПП ОСОБА_1 за 2018 рік складає 800033,73 грн. (4444631,85 грн х 18 % = 800033,73 грн.).

Таким чином, в порушення п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4.1, п. 177.4.2, 177.4.4, пп. 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, встановлено заниження позивачкою податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік у сумі 726 562,35 грн (800033,73 грн - 73471,38 грн).

Відносно податкового повідомлення-рішення форма «Р» №5, суд повідомляє наступне:

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором встановлено, що позивачкою занижено валовий дохід та завищено валові витрати за 2018 рік, в результаті порушень відображених в п. 2.1. акту перевірки, чим порушено вимоги п. 16 прим.1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, позивач занизила військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету на суму 66669,47 грн.

Відносно виявлених розбіжностей з даними декларації про майновий стан і доходи за даними платника податку сума чистого доходу склала 408174,29 грн та військового збору 6122,62 грн, за даними перевірки сума доходу склала 4 852 806,14 грн та військового збору 72 792,09 грн, відхилення по доходу склали + 4444631,85 грн та збору +66669,47 грн.

Відповідно до п.п. 1.1. п.16-1 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 розд. IV Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п.п. 1.2 п.16-1 підрозд 10 розд.ХХ Кодексу).

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачкою було занижено суму військового збору за 2018 рік на суму 66669,47 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПН» № 5, суд зазначає наступне:

У пункті 2.6.5 акту перевірки зазначено, що за період січень-грудень 2018 року перевіркою встановлено розбіжність між даними Єдиного реєстру податкових накладних на постачання та даними фактичного обсягу постачання на суму 11 617 530,26 грн.

Документальною перевіркою за результатами опрацювання Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що за січень - грудень 2018 року, ПП ОСОБА_1 складено та зареєстровано в ЄРПН податкових накладних на суму - 7919868,70 грн, ПДВ - 1563973,74 грн., тоді як за даними декларацій з податку на додану вартість за період січень - грудень 2018 року задекларовано обсяг постачання без ПДВ на суму 65466788 грн, ПДВ - 13093360 грн, документальною перевіркою встановлено обсяг постачання без ПДВ 65907519 грн, ПДВ - 13181504 грн.

Перевіркою за період січень - грудень 2018 року встановлено розбіжність між даними Єдиного реєстру податкових накладних на постачання та даними фактичного обсягу постачання на суму 11617530,26 грн. (13181504 - 1563973,74), а саме відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем порушені терміни подачі на реєстрацію вищезазначених податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 11617530,26 грн (відсутність реєстрації протягом граничного строку).

Позивач вказує, що розбіжність між даними ЄРПН та даними фактичного обсягу постачання на суму 11617530,26 грн, виникла у зв`язку з накладенням арешту суми ліміту ПДВ у системі електронного адміністрування ПДВ за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2018 року у справі № 161/14820/18, провадження № 1-кс/161/7835/18.

Ухвалою про скасування арешту на майно Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09.01.2019 року, арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Артиш Я. Д. від 19.09.2018 року по суб`єкту господарської діяльності ПП ОСОБА_2 скасовано. Позивач, зазначає, що суми ліміту ПДВ у системі електронного адміністрування ПДВ не розблоковані, що позбавило її можливості користуватися системою електронного адміністрування податку та порушує її права на підприємницьку діяльність.

Правові основи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ регулюються ст. 200-1 ПК України та регламентуються Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 569 (далі Постанова № 569).

Відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України та п. 9 Постанови № 569, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку обчислену за формулою, встановленою пунктом 200-1.3 ст. 200-1 ПК України.

Відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН визначено ст. 200-1 ПК України.

Згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цюго Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у відповідних розмірах.

При цьому Кодексом не передбачено винятків щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН податкових накладних та/або розрахунків коригування (крім тих, що встановлені безпосередньо п. 120-1 ст. 120-1 та п. 35, 42 та 44 підрозділу 10 розділу XX ПК України відповідно), у тому числі при накладенні арештів на підставі ухвал суду на грошові кошти, які перебували на банківських рахунках та на реєстраційну суму в системі електронного адміністрування ПДВ платника податку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.11.2019 року № Ф-13, якою визначено грошове зобов`язання з єдиного внеску на суму 57 632,52 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.11.2019 року № , яким визначено штрафна санкція по єдиному внеску на суму 5763,25 грн, отримано позивачем 01.11.2019 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.06.2016 року по 30.06.2016 року та з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року перебувала на загальній системі оподаткування, а з 01.07.2016 року по 30.06.2017 року перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, для фізичних осіб-підприємців, в тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Перевіркою відображення у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок фізичною особою-платником податків, за період з 01.07.2016 року по 30.06.2017 року порушень не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону 2464, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, а саме: з 01.01.2016 25 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на кожен місяць, з 1 січня 2018 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначається як максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. (25 х 1684 грн = 42100 грн) з липня по листопад 2017 року; (25 х 1762 грн = 44050 грн) грудень 2017 року; (15 х 3723 грн = 55845грн х 12 = 670140,00 грн) січня по грудень 2018 року.

З 01.01.2017 року у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році, або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно пп. 2 п. 1 ст.7 Закону 2464, єдиний внесок нараховується на суму доходу, отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

У відповідності до п. 3 ст. 7 Закону 2464, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок нараховується у розмірі 22% за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За даними звіту про суми нарахованого єдиного внеску за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, сума доходу, отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб склала 408174,00 грн, сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини склала 408174,00 грн.

За даними перевірки сума доходу, отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб за 2018 рік складає 4852806,14 грн, таким чином, 404400,51 грн середньомісячна сума доходу (4852806,14/12 місяців = 404400,51 грн). Сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року складає 670140,00 грн, а саме: 15 розмірів мінімальних заробітних плат, встановленого для працездатних осіб на кожен місяць (15 х 3723 х 12 = 670140 грн) з січня по грудень 2018 року.

Розбіжність в сумі чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок 4444631,85 грн виникла за рахунок не вірного визначення сум чистого оподатковуваного доходу, в результаті порушень, відображених в п. 2.1 акту перевірки, чим порушено п. 2 ч.1 ст. 7 Закону № 2464.

Суд приходить до висновку, що відповідач правомірно встановив порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме: порушення порядку нарахування, обчислення та строки сплати єдиного внеску за 2018 рік не вірно позивачка визначила базу оподаткування від здійснення підприємницької діяльності.

ФОП ОСОБА_1 занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року на суму 57632,52 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наявним у справі матеріалів та доводів сторін, суд робить висновок, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ) про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2019 року № 5, № 5 та № 5, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.11.2019 року № Ф-13 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або плаником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 01.11.2019 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.04.2025 року.

Суддя О.В. Малих