Справа № 440/4715/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р. Справа № 440/4715/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/4715/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , перший відповідач), Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , другий відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в не нарахуванні збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану" за час його перебування на лікуванні, а саме: з 13 жовтня 2022 року по 04 січня 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити збільшену до 100000,00 гривень додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану за час його перебування на лікуванні, а саме: з 13 жовтня 2022 року по 04 січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність не виплати відповідачем збільшеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як військовослужбовцю, який у період з 13.10.2022 по 04.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми від 31.12.2022 № 3409.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 440/4715/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за час перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди: з 11.11.2022 по 24.11.2022; з 23.11.2022 по 06.12.2022; з 22.12.2022 по 04.01.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100000 грн за період перебування на лікуванні за періоди з 11.11.2022 по 24.11.2022; з 23.11.2022 по 06.12.2022; з 22.12.2022 по 04.01.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Другий відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 440/4715/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі або залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, другий відповідач, наполягаючи на пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах датою, коли позивач дізнався про порушення своїх прав (відтак і датою початку перебігу строку звернення до суду) є дата видачі довідки командира ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми ОСОБА_1 від 31.12.2022 № 3409, в якій зазначено, що позивач близько 08.00 год 13.10.2022 в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини отримав вибухову травму, адже однією з умов, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, для виплати спірної винагороди є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини. Таким чином, на переконання апелянта, ОСОБА_1 отримавши в грудні 2022 року вказану довідку, вважаючи, що у нього виникло право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн, мав звернутися або до відповідачів або, у разі отримання відмови у такій виплаті, безпосередньо до суду в строк до 01.07.2023, чого зроблено не було. Посилання позивача на те, що лише отримавши довідку ВЛК від 26.10.2023, де зазначено, що отримана ОСОБА_1 травма «ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», він набув прав на отримання спірної винагороди вважає необґрунтованими, оскільки при виданні наказу про нарахування та виплату такої винагороди наявність довідки ВЛК не вимагається, при виданні відповідних наказів така довідка не враховується. Додатково апелянт також вказує на порушення позивачем, встановленого приписами ст. 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору. З урахуванням викладеного, ВЧ НОМЕР_1 вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Позивач в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу другого відповідача, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29.09.2022 за якими суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, зокрема, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджує, що суд першої інстанції правомірно визнав поважною причину пропуску звернення позивача до суду з цим позовом. При цьому вказує, що саме через вимоги другого відповідача надати довідку, в якій буде вказано, що отримана ОСОБА_1 травма «ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», як одну з умов отримання спірної винагороди, останній не зміг звернутися до суду вчасно.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 з березня 2022 року був призваний службу до Збройних Сил України.

З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3409 від 31.12.2022, виданої командиром ВЧ НОМЕР_1 , вбачається, що 13.10.2022 в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області під час артилерійсько-мінометного обстрілу збройними силами російської федерації отримав вибухову травму. Встановлений діагноз після поранення: акубаротравма, гостра двобічна змішана глухуватість. Гострий катаральний фронтит. (а.с. 33).

В період з 11.11.2022 по 04.01.2023 перебував на лікуванні, пов`язаному з пораненням:

з 11.11.2022 по 24.11. 2022 року - в КНП "Глобинська міська лікарня";

з 23.11.2022 по 06.12.2022 року - в Миргородський реабілітаційний центр "Миргород";

з 22.12.2022 по 04.01.2023 року - в КП Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни "Полтавської обласної ради".

За період перебування на лікуванні після акубаротравми не отримував в належному розмірі (100 тис. грн.) додаткової винагороди передбаченої Постановою від 28 лютого 2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та не виплати додаткової грошовї винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з дотриманням у спірних правовідносинах, передбачених Постановою № 168 умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.12.2022 № 3409, а також виписками із медичної карти стаціонарного хворого. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн. винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди: з 11.11.2022 по 24.11.2022 року; з 23.11.2022 по 06.12.2022 року; з 22.12.2022 по 04.01.2023.

При цьому суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині періоду з 13 жовтня 2022 року по 11 листопада 2022 року та з 06 грудня по 26 грудня 2022 року, оскільки у вказані проміжки часу позивач стаціонарно після отримання легкої травми не лікувався.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15000, суд першої інстанції, посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, виходив з відсутності належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи (рішення переглядається в частині задоволення позовних вимог), визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України і діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №217, від 22.03.2022 року №350, від 01.07.2022 року № 754, від 07.07.2022 року № 793 від 08.10.2022 року № 1146, від 20.01.2023 року № 43) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також вказаним пунктом визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, Міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Також, пунктом 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 року № 402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначаються: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 44 були внесені зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким доповнено Порядок новим розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Згідно з пунктом 10 розділу XXXIV Порядку № 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з п. 11 розділу XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Відповідно до п.11 Розділу XXXIV Порядку № 260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023р. №566 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно з п.12 Розділу ХХХIV Положення №260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023р. №566, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Пунктом 8 Порядку № 260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 9 Порядку № 260).

Аналізуючи приведені вище положення, можна дійти висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Судом встановлено, що на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я позивач надав суду:

- виписку із медичної карти стаціонарного хворого №3256, складену КНП "Глобинська міська лікарня", відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою травмою у період з 11.11.2022 по 22.11. 2022;

- виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №105, складену Миргородським реабілітаційним центром "Миргород", відповідно до якої позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою травмою у період з 23.11.2022 по 06.12.2022;

- довідку № 08/14 від 28.12.2022, видану КП Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни "Полтавської обласної ради", в якій вказано, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 21.12.2022 та станом на час видачі даної довідки (28.12.2022). Стан після перенесеної МВТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку зі стійкою цефалгією, помірним вестибуло-атактичним синдромом. Акубаротравма (13.10.2022), гостра двобічна змішана приглухуватість, гострий катаральний фронтит.

Відповідно до складеної відносно позивача командиром Військової частини НОМЕР_1 довідки від 31.12.2022 №3409 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402), 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 одержав: акубаротравма (13.10.2022). Гостра двобічна змішана приглухуватість. Гострий катаральний фронтит. За обставин 13.10.2022 близько 08.00 год в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, під час артилерійсько-мінометного обстрілу збройними силами російської федерації отримав вибухову травму. Під час виконання бойового завдання був одягнутий в засоби індивідуального захисту (бронежилет та шолом). Ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено. Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2022 № 912.

Окрім цього, варто зазначити, що в матеріалах справи міститься довідка військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 № 6353 від 26.10.2023 (додаток 4 до Положення № 402), якою підтверджено, що травма, отримана ОСОБА_1 13.10.2022 ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивач перебував на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 за періоди стаціонарного лікування через отриману травму протягом періоду часу з 11.11.2022 по 24.11.2022, з 23.11.2022 по 06.12.2022 та з 22.12.2022 по 04.01.2023.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист тощо.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Колегія суддів зазначає, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначенні в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

В клопотанні про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення їх, представник позивача посилався на вживання заходів щодо досудового врегулювання питання, відписки відповідачів на адвокатські запити та в подальшому неотримання запитів відповідачами, а також посилався на період дії воєнного стану, запровадженого на території України.

Враховуючи зазначені представником позивача причини пропуску строку до суду колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі від 07.05.2024, вважає наведені позивачем обставини, які завадили йому вчасно звернутися до суду з цим позовом, поважними.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року по справі №440/4715/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк