Справа № 140/2853/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2853/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та з урахуванням нової редакції позовної заяви (а.с.81-85) просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 лютого 2025 року, що винесена у виконавчому провадженні ВП №76891612 про закінчення виконавчого провадження; зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження №76891612, щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII), статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року при обчисленні основних та додаткових видів грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 зобов`язано на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року №140/4367/24 підготувати на надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, в якій на підставі Постанови №704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (Порядок №260), вказати розміри надбавки за особливості проходження служби та премії - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки померлий годувальник ОСОБА_2 звільнився на пенсію, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 видав довідку від 31 жовтня 2024 року №ХА19249, в якій середні розміри додаткових видів грошового забезпечення обраховано з посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначені виходячи з розміру 1762,00 грн, тому позивач, вважаючи, що рішення суду виконано не повністю, звернулась до відповідача щодо примусового виконання вказаного судового рішення на підставі виконавчого листа №18907/24 від 27 грудня 2024 року. 22 січня 2025 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76891612, а 20 лютого 2025 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що боржником було надано докази добровільного виконання рішення суду.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 20 лютого 2025 року у ВП №76891612, оскільки не відбулось повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24. Вказує на те, що державний виконавець не надала оцінки довідці про розмір грошового забезпечення від 31 жовтня 2024 року №ХА19249, відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював розрахунок грошового забезпечення та не дослідила, що такий розрахунок, а саме середні розміри додаткових видів грошового забезпечення обраховано з посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначені, виходячи з розміру 1762,00 грн, а не з посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що оскаржувана постанови винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року у даній адміністративній справі замінено первісного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів) на належного Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав, вказав на правомірність постанови державного виконавця від 20 лютого 2025 року ВП №76891612 про закінчення виконавчого провадження (а.с.53-55). В обґрунтування цієї позиції зазначив, що старшим державним виконавцем відділу Гриценею Г.Г., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 22 січня 2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76891612 з примусового виконання виконавчого листа №18907/2024, виданого 27 грудня 2024 року Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/7701/24. 07 лютого 2025 року на адресу відділу надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 лютого 2025 року №264юс, яким повідомлено про виконання рішення суду та долучено копії листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 жовтня 2024 року №7342, адресованого начальнику Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, довідки від 31 жовтня 2024 року ХА19249, виданої на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді станом на 01 січня 2023 року.

У даній довідці розміри надбавки за особливості проходження служби та премії вказані у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки померлий годувальник ОСОБА_2 звільнився на пенсію, 65% та 243% відповідно, як того вимагає рішення суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24.

На переконання відповідача, ні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24, ні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 не містять обов`язку здійснювати розрахунок щомісячних додаткових видів грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позивач у відповіді на відзив підтримала доводи позову та додатково вказала, що причиною звернення до суду з позовом у справі №140/7701/24 слугувала та обставина, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при виготовленні довідки від 03 липня 2024 року №ХА19249 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24, були застосовані занижені відсоткові значення надбавки за особливості проходження служби та премії. При цьому розрахунок розміру грошового забезпечення здійснено із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та всіх інших щомісячних видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови №704 (а.с.73-76).

У письмових поясненнях ІНФОРМАЦІЯ_2 просив відмовити у задоволенні позову з підстав правомірності оскаржуваної постанови (а.с.87-90).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, які закріплені у статті 129 Конституції України та статті 9 КАС України, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених КАС України для висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів. Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зазначення у довідці 03 липня 2024 року №ХА19249 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, виданої для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24, розміру надбавки за особливості проходження служби 1% та премії 10%; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, в якій на підставі Постанови №704 та Порядку №260, вказати розміри надбавки за особливості проходження служби та премії - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки померлий годувальник ОСОБА_2 звільнився на пенсію, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року.

На виконання вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовив та надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку від 31 жовтня 2024 року №ХА19249 (а.с.9) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01 січня 2023 року за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді сан інструктор медпункту ГСАД (а.с.9).

Відповідно до вказаної довідки розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року становить: посадовий оклад 4430,00 грн, оклад за військовим званням (старший солдат) 910,00 грн, надбавка за вислугу років (25%) 877,50 грн, надбавка за особливості проходження служби (65%) 2851,88 грн, премія (243%) 7071,30 грн, а всього 16140,68 грн

У примітці до даної довідки вказано, що підрахунок розміру грошового забезпечення здійснено з визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня 2023 року; середні розміри додаткових видів грошового забезпечення обраховувано з посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначені з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762 грн.

Судом також встановлено, що 27 грудня 2024 року Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист 18097/2024 у справі №140/7701/24 (а.с.27зворот-28).

Вважаючи факт не повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24, позивач звернулася до Відділу ПВР щодо примусового виконання рішення у справі №140/7701/24 на підставі виконавчого листа №18097/2024 (а.с.26 зворот-27).

За заявою позивача 22 січня 2025 року постановою старшого державного виконавця Відділу ПВР Грицені Г.Г. відкрито виконавче провадження ВП №76891612 з примусового виконання виконавчого листа №18097/2024 виданого 27 грудня 2024 року Волинським окружним адміністративним судом (а.с. 29).

05 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направив на адресу відповідача лист №264юс, в якому повідомив про виконання судового рішення шляхом надіслання довідки до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. З урахуванням наведеного, у листі третя особа просила відповідача закінчити виконавче провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду (а.с. 33-34).

20 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Відділу ПВР винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №76891612 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову про закриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 10 та 22 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу вказаних норм законодавства слід прийти до висновку, що після отримання держаним виконавцем інформації про виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на нього покладений обов`язок щодо перевірки виконання боржниками рішення, що підлягає виконанню відповідно до цього Закону та вжиття усіх передбачених Законом заходів в межах встановлених повноважень.

Як встановлено судом, 20 лютого 2025 року державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження з тієї підстави, що боржник, ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично до відкриття виконавчого провадження виконав рішення суду у справі №140/7701/24.

Такий висновок державного виконавця ґрунтується на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 лютого 2025 року №264 юс, яким відповідача повідомлено, що довідку про розмір грошового забезпечення надіслано до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області (копія супровідного листа та довідки додається).

Разом з тим, зі змісту довідки від 31 жовтня 2024 року №ХА19249 встановлено, що під час складання довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 визначив розміри посадового окладу, окладу за військове звання, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684 гривні, а при визначенні розміру відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, премії) ним застосовано розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначені виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривні, що не відповідає пункту 5 Постанови №704, яким встановлено порядок визначення додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Тут варто зауважити, що згідно з пунктом другим статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Аналогічна правова норма міститься в пункті 2 Постанови №704, відповідно до якого установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд зазначає, що відповідно до положень Постанови №704 та Порядку №260 виплата надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Відтак, у разі збільшення розмірів основних видів грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року) відповідно змінюються і розміри надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які обраховуються виходячи з розмірів змінених основних видів грошового забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що таким алгоритмом розрахунку грошового забезпечення при виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01 січня 2023 року на виконання судового рішення від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24 керувався ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, згідно з даною довідкою від 03 липня 2024 року №ХА19249 розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01 січня 2023 року становить: посадовий оклад 4430,00 грн, оклад за військовим званням (старший солдат) 910,00 грн, надбавка за вислугу років (25%) 1335,50 грн, надбавка за особливості проходження служби (1%) 66,75 грн, премія (10%) 443,30 грн, а всього 7184,75 грн (а.с.77).

Таким чином розрахунок розміру грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 у довідці від 03 липня 2024 року №ХА19249 третьою особою було проведено із визначенням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (2684,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт, однак застосовані занижені відсоткові значення надбавки за особливості проходження служби та премії.

З урахуванням викладеного, суд критично оцінює доводи відповідача та третьої особи про те, що ні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24, ні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 не містять обов`язку здійснювати розрахунок щомісячних додаткових видів грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Суд повторює, що оскільки в довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року вказано новий розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, то це має наслідком розрахунок надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд нагадує, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №140/7701/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №140/4367/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року відповідно до статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року пенсії ОСОБА_1 .

Отже, державний виконавець, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження повинен був встановити факт повного виконання судового рішення та з`ясувати чи виготовлено та надано до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 станом на 01 січня 2023 року із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та всіх інших щомісячних видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року (станом на 01 січня 2023 року 2684,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Саме такі дії державного виконавця вказали б на ефективність вжиття державним виконавцем передбачених Законом №1404-VІІІ заходів щодо примусового виконання рішення.

Матеріали ж виконавчого провадження, котрі додані відповідачем до відзиву не містять інформації про повне виконання рішення суду у справі №140/7701/24, а саме того, як, у який спосіб державний виконавець перевірив факт виконання означеного судового рішення.

Суд вважає, що відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, та зробив висновок про фактичне виконання рішення боржником в повному обсязі без фактичної перевірки такого виконання, що потягло за собою прийняття протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, який є позивачем у даній справі.

Оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Оскільки висновок відповідача щодо виконання боржником судового рішення від 30 вересня 2024 у справі №140/771/24 не є повним та об`єктивним, зроблений без належного дослідження виконавцем всіх обставин та доказів виконання судового рішення, суд вважає, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження №76891612.

Таким чином, оскаржувана постанова старшого державного виконавця від 20 лютого 2025 року у ВП №76891612 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження №76891612, щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII, статті 9 Закону №2011-XII, пункту 4 Постанови №704, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року при обчисленні основних та додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає, що за приписами статті 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Оскільки у цій справі суд дійшов висновку про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про поновлення виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем цього рішення суду.

Отже, обов`язок відповідача поновити виконавче провадження прямо передбачений Законом №1404-VIII і, виходячи з матеріалів та обставин справи, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем такий обов`язок не буде виконаний, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження є передчасними і такими, що задоволенню не підлягають.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 лютого 2025 року ВП №76891612 про закінчення виконавчого провадження.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя В. Л. Шепелюк