Справа № 420/38987/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Троїцька, 23, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті не отриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24, і залишилася недоотриманими у зв`язку з його смертю;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) недоотриману її померлим чоловіком - ОСОБА_2 , пенсію, нараховану на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24, і залишилася недоотриманими у зв`язку з його смертю;

-стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі №420/8383/20 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 3651,45 грн. та 5590,44 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у справі №420/4933/21 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 157699,94 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року у справі №420/7393/23 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 48000,00 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі №420/7367/24 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 129081,54 грн.

Позивач 07.12.2024 звернулась із заявою в порядку ст. 61 ЗУ №2262, однак листом відповідача від 17.12.2024 їй було відмовлено у виплаті спірних сум.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що будь-яких доказів того, що позивачка є саме правонаступником померлого щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано.

Відповідач також вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду в 2024 році, а позовні вимоги стосуються перерахунку, починаючи з 01.02.2021.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/38987/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі №420/8383/20 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 3651,45 грн. та 5590,44 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у справі №420/4933/21 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 157699,94 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року у справі №420/7393/23 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 48000,00 грн.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі №420/7367/24 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 129081,54 грн.

Проте, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

07.11.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про здійснення виплати недоотриманої пенсії померлого чоловіка на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24, і залишилася недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Листом відповідача від 10.12.2024 року повідомлено позивача, що будь-яких доказів того, що позивачка є саме правонаступником померлого щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

У межах спірних правовідносин мова йде про порядок виплати члену сім`ї недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Так, спірні правовідносини врегульовано положеннями статті 52 Закону №1058-ІV, частиною 1 якої передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Це правило отримало розвиток у положеннях публічного законодавства з приводу соціального забезпечення громадян у формі виплати пенсій, в тому числі статті 61 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

Частиною 1 статті 61 Закону №2262-XII встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі №200/10136/20-а.

Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , яка звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера, та станом на момент смерті чоловіка проживала з ним за однією адресою, що підтверджується паспортними даними.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Крім того, суд звертає увагу, що однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто, має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплати боргу за пенсією.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24 набрали законної сили.

За правилами частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Разом із тим, невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків.

Орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. Зрозуміло, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що зводить нанівець сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява № 22774/93, рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00).

Таким чином підстави, які викладені у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо невиплати позивачці недоодержаної пенсії її чоловіка згідно судового рішення є необґрунтованими.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки відповідач помилково ототожнює момент, коли у позивача виникло право на перерахунок пенсії з моментом, коли таке його право було порушено та виникли підстави для звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданням адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15.12.2024.

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2-12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 22, 263, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виплаті недоотриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію, нараховану на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 6.10.2020 року у справі №420/8383/20, від 04.06.2021 року по справі №420/4933/21, від 21.06.2023 року по справі №420/7393/23, від 23.04.2024 року по справі №420/7367/24.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення складено 21.04.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці з 08.01.2025 р. по 24.01.2025 р., з 14.04.2025 р. по 18.04.2025, а також на лікарняному з 03.02.2025 р. по 21.02.2025 р, з 26.02.2025 р. по 07.03.2025 р. включно.

Суддя Ю.В. Харченко