Справа № 468/480/25
Суддя: Звягіна О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/480/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Звягіної О.В. за участю секретаря судового засідання Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/480/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.02.2025 року № 89 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови, позивач вказав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки повістки на 08.11.2024 року він не отримував.

У зв`язку з цим позивач просив скасувати оскаржувану постанову № 89 від 19.02.2025 року та закрити провадження у справі.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

13.03.2025 року позовна заява надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою від 14.03.2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 25.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також до участі у справі в якості співвідповідача був залучений ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також витребувані у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові докази.

Від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 10.04.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є належним відповідачем по справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Від ІНФОРМАЦІЯ_2 19.03.2025 року також надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував задоволення позовних вимог.

Сторони по справі для участі в розгляді справи не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.

Оскільки усі учасники даної справи повідомленні відповідно до положень ст. 268 КАС України, до суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови від 19.02.2025 року № 89, військово-обліковий документ із застосунку «Резерв+», копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №174 від 20.06.2024 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Тобто, встановлена презумпція вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача була винесена постанова про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у зв`язку з неприбуттям до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх облікових даних, чим порушив абз. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У постанові зазначено, що протоколом про адміністративне правопорушення інкриміновано: 23 січня 2025 року о 12 год 30 хв громадянин ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних. Під час перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_1 перебуває в переліку осіб, яких оголошено в розшук за електронним зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 № Е325942 від 29.11.2024 року як особа, що не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_6 08.11.2024 року о 11 год. 00 хв., викликався за повісткою №807932 від16.10.2024 року, яка була згенерована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та направлена на адресу гр. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпопгга» рекомендованим повідомленням.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З матеріалів справи слідує, що позивач не отримував особисто відповідного виклику, натомість поштове відправлення з таким викликом було повернуте до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Тобто з травня 2024 року передбачена можливість визнання військовозобов`язаного таким, що отримав виклик ТЦК та СП без його фактичного отримання. Відповідно посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 при притягненні позивача до адміністративної відповідальності вважали, що позивач вважався таким, що отримав відповідний виклик згідно з положеннями вказаного НПА.

Статті 7, 9, 10 та 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлюють, що застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення допускається виключно на підставах та в порядку, визначених законом, а провадження у відповідних справах здійснюється на засадах суворого дотримання законності та в межах компетенції уповноважених органів.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, що посягає на визначені законом об`єкти правової охорони та за яку встановлено адміністративну відповідальність. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу (усвідомлення протиправності, передбачення та бажання/свідоме допущення шкідливих наслідків) або необережності (передбачення можливості шкідливих наслідків з легковажним розрахунком на їх відвернення або непередбачення при наявності обов`язку та можливості передбачити).

Таким чином, вина у формі умислу або необережності є імперативним елементом суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Для визнання особи винною у неявці на виклик, незалежно від форми вини (умисел чи необережність), ключовим є доведення факту отримання нею цього виклику. Лише за умови обізнаності особи з викликом можна стверджувати, що вона усвідомлювала або мала усвідомлювати протиправність своєї неявки.

Якщо особа не була належним чином повідомлена про виклик, її відсутність не може бути розцінена як винна поведінка. Відсутність знання про виклик виключає як умисел, так і необережність, оскільки особа не може усвідомлювати або передбачати наслідки своїх дій (бездіяльності) щодо неіснуючого для неї виклику. Притягнення до відповідальності за таких обставин буде порушенням статті 9 КУпАП, яка передбачає відповідальність лише за наявності вини.

Висновки суду щодо цього узгоджуються з позицією Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року по справі №524/5741/16-а, відповідно до якої притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У зв`язку з цим, викладені в постанові діяння позивача не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю його вини у неявці на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність якої він в дійсності обізнаним не був.

Комплекс описаного вище свідчить про відсутність в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Крім того, враховуючи що позивач після звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами) прибув до АДРЕСА_1 і одразу звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік та оновлення військово-облікових даних, 25.06.2024 пройшов ВЛК та має відстрочку до 08.05.2025 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, в першу чергу, покликаний дисциплінувати військовозобов`язаних та унеможливити протиправне ухилення їх від виконання своїх обов`язків щодо належного військового обліку, натомість відсутні достатні правові та фактичні підстави для автоматичного застосування вказаної норми до військовозобов`язаних, які належним чином перебувають на військовому обліку, відвідують ІНФОРМАЦІЯ_7 для встановлення відстрочки, пройшли медичний огляд для визначення ступеню їх придатності до військової служби, оскільки вони, добросовісно виконавши покладені на них обов`язки щодо військового обліку, мають правомірні та обґрунтовані підстави очікувати того, що про необхідність більш предметного чи глибокого з`ясування їх облікових даних чи уточнення інших необхідних для військового обліку обставин вони будуть повідомлені особисто, в тому числі через заявлені ними при уточненні облікових даних засоби зв`язку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів письмові показання позивача з цього приводу і таких доказів суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, Постанову № 89 від 19.02.2025 необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Саме у зв`язку з цим для можливої подальшої реалізації передбаченого ст. 139 КАС України порядку розподілу судових витрат у разі задоволення адміністративного позову до участі у справі в якості співвідповідача був залучений ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову № 89 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 19.02.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 605(шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса АДРЕСА_2 )

ІНФОРМАЦІЯ_8 (адреса АДРЕСА_3 )

СУДДЯ: