Справа № 640/7827/22
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволені заяви (подання) про зміну способу

чи встановлення порядку виконання судового рішення

21 квітня 2025 року м. Київ Справа №640/7827/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про зміну способу та порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2022 в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з вимогами:

- визнати протиправною відмову Відділу в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 485 801,24 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) гривень в якості виконавчого збору, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022 року.

- зобов`язати Відділ оформити, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013, подання до Управління державної казначейської служби України в м. Києві про повернення коштів виконавчого збору у розмірі 1485801,24 гривень (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1485801,24 грн, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна гривня 24 коп).

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 набрало законної сили 30.07.2022 року та 7 вересня 2022 року судом видано позивачу виконавчий лист щодо зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, зазначивши: Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві подання про повернення ОСОБА_1 1 485 801 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять гривень) 24 коп. В решті спосіб та порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22 залишити без змін.

Заява обґрунтована тим, що виконавчий лист було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2023 №76668/89179-33-23/20.1 було повідомлено, що 26.10.2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Водночас, у листі зазначено про неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 07.2022 року у зазначений спосіб та порядок.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі № 640/7827/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, шляхом: "Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) надіслати до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві (01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11а, ) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 485 801 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять гривень) 24 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №640/7827/22 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2024 року у справі №640/7827/22 скасовано, а справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Супровідним листом від 24.02.2025 №640/7827/22/7485/25 матеріали справи скеровані до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляд судді Жуковій Є.О.

Розглядаючи заяву позивача про заміну способу виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, суд враховує наступне.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях зазначав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною третьою статті 33 цього Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 200/2961/21-а зазначено, що, у разі необхідності встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення необхідно звернути увагу на те, що:

1) із відповідною заявою варто звертатися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;

2) із такою заявою можуть звернутися стягувач чи виконавець (у випадках, встановлених законом);

3) для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні існувати обставини, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим;

4) на виконання вимог процесуального законодавства потрібно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вищевказаних обставин як підстави для задоволення судом відповідної заяви.

Тобто, процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення.

Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Отже, підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.

Судом встановлено, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2022 року у справі №6407827/22 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2022 року, було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У подальшому, листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 червня 2023 року №76668/89179-33-23/20.1 було повідомлено, що 26 жовтня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Водночас, у листі зазначено про неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2022 року у зазначений спосіб та порядок.

Суд зауважує, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

У цьому випадку, змінивши спосіб виконання рішення суду, яке набрало законної сили, призведе до зміни змісту способу захисту порушеного права ОСОБА_1 , що є недопустимим процесуальним порушенням при розгляді судом заяви в порядку статті 378 КАС України.

При цьому, при вирішенні справи по суті аналізувався спосіб захисту порушеного права позивача, зокрема, у контексті визначення суб`єкта, до якого відповідач має надіслати подання про повернення позивачеві грошових коштів.

У судових рішеннях, ухвалених по суті спірних правовідносин, окружний суд дійшов чіткого висновку, що саме до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва має надіслати подання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення ОСОБА_1 грошових коштів.

Так, підпунктом 2 пункту 4 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Також, орган Казначейства відповідно до пункту 5 Порядку №845 під час виконання виконавчих документів наділений повноваженнями безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вимагати від боржників ужиття заходів до виконання виконавчих документів.

Суд зазначає, що реалізація гарантії держави виконання судових рішень щодо списання коштів місцевих бюджетів, покладається на органи казначейства, які зобов`язані в кожному випадку, незалежно від заходів, учинених стягувачем, застосувати весь спектр наданих їм повноважень для невідкладного виконання судового рішення про стягнення коштів із указаного суб`єкта.

Таким чином, в будь-якому випадку, у спірних правовідносинах управління органу казначейства є встановленою Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

У той же час, жодних належних та допустимих доказів, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, щодо вчинення дій відповідачем, направлених на виконання рішення суду, зокрема надіслання до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення коштів, матеріали справи не містять.

Посилання на лист Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14 червня 2023 року №76668/89179-33-23/20.1 як на доказ неможливості виконання рішення суд відхиляє, оскільки останній має виключно інформаційний характер, проте фактично не свідчить на вчинення відповідних дій відповідача, направлених на виконання рішення, і на наявність обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі

Отже, відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №640/7827/22.

На підставі наведеного, керуючись статтями 229, 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №640/7827/22.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до частини другої статті 293, статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Жукова Є.О.