Справа № 140/14228/24
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14228/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо належного розгляду питання по суті заяви від 30.10.2024р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 від 30.10.2024

з прийняттям відповідного рішення на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, як здобувача вищої освіти денної форми здобуття освіти рівня, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", з урахуванням висновків Суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.024 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він здобуває вищу освіту за денною формою освіти.

15.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь на адвокатський запит та додано копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024, у якій вказує на необхідність останнім особисто подати на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Також, зазначено, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація щодо наявності у позивача чинного військово-облікового документа, та що, нібито, до заяви не додано копію такого документа. Крім того, відповідач у листі вимагає про необхідність в найкоротші терміни особисто прибути в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення облікових даних, пред`явлення (виготовлення) військово-облікового документа та в подальшому отримання відстрочки від призову на військову службу.

З такими діями позивач категорично не згідний і вважає їх протиправними та незаконними, такими, що порушують його право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII, визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Відзиву на позовну заяву відповідач у визначений судом строк не подав.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2024 ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслана заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 3 пункту 2 розділу II Закону 3України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», у зв`язку із здобуттям фахової вищої освіти за денною формою здобуття освіти.

15.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь на адвокатський запит та додано копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024, у якій вказує на необхідність останнім особисто подати на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Також, зазначено, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація щодо наявності у позивача чинного військово-облікового документа, та що, нібито, до заяви не додано копію такого документа. Крім того, відповідач у листі вимагає про необхідність в найкоротші терміни особисто прибути в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення облікових даних, пред`явлення (виготовлення) військово-облікового документа та в подальшому отримання відстрочки від призову на військову службу.

З такими діями позивач категорично не згідний і вважає їх протиправними та незаконними, такими, що порушують його право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII, визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону №2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Відповідно до частини восьмої статті 23 Закону №3543-XII відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 56 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560), встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абзацами першим-третім пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Таким чином, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є міжвідомчою комісією без статусу юридичної особи, до складу якої входять як представники центрального органу влади (керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу)), так і відповідного місцевого органу державної влади (представники районної (міської) державної (військової) адміністрації), і яка діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Як встановлено судом, 30.10.2024 ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслана заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 3 пункту 2 розділу II Закону 3України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», у зв`язку із здобуттям фахової вищої освіти за денною формою здобуття освіти.

15.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь на адвокатський запит та додано копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024, у якій вказує на необхідність останнім особисто подати на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Також, зазначено, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація щодо наявності у позивача чинного військово-облікового документа, та що, нібито, до заяви не додано копію такого документа. Крім того, відповідач у листі вимагає про необхідність в найкоротші терміни особисто прибути в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення облікових даних, пред`явлення (виготовлення) військово-облікового документа та в подальшому отримання відстрочки від призову на військову службу.

Таким чином, відповідач не надав доказів належного результату розгляду поданої ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не передбачає право ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняття за результатами розгляду заяви особи про надання відстрочки від призову рішення у формі листа, зокрема, як в даному випадку від 01.11.2024 №11000.

При цьому, посилання відповідача у вищевказаного листі на необхідність особисто подати на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяви про надання відстрочки та копії документів, а також відсутність інформації щодо наявності у позивача чинного військово-облікового документа з вимогою про необхідність в найкоротші терміни особисто прибути в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення облікових даних, пред`явлення (виготовлення) військово-облікового документа та в подальшому отримання відстрочки від призову на військову службу, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, позаяк до заяви додавались засвідченні копії документів.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

За своєю правовою природою бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була вчинити відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 не приймав будь-якого обґрунтованого рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу, з посиланням на відповідні акти законодавства, тому допустило бездіяльність, яка з вищенаведених підстав підлягає визнанню протиправною із зобов`язанням відповідача належним чином розглянути заяву позивача від 30.10.2024.

Водночас, суд зазначає, що питання щодо наявності підстав для надання відстрочки від призову на військову службу не входить до предмета доказування у даній справи, оскільки заява ОСОБА_1 від 30.10.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу не була розглянута відповідачем по суті.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки наразі є передчасними та фактично такими, що звернуті на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду поданої позивачем заяви від 30.10.2024.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, та беручи до уваги зібрані та досліджені в судом докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 30.10.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу, зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти рішення за результатом її розгляду, і про відмову в іншій частині позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо належного розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 30.10.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення за результатом його розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока