Справа № 196/191/25
Суддя: Костюков Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/191/25
№ провадження 2-а/196/2/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Костюкова Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

представника позивача: адвоката Бойка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №17-ССЗ від 21.02.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №17-ССЗ від 21.02.2025. Вважає вказану постанову незаконною та протиправною посилаючись на наступне. Згідно щорічної декларації про майновий стан військовослужбовця зазначається ним місце роботи, а саме установа з кодом за ЄДРПОУ НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Печатка, якою засвідчено підпис полковника ОСОБА_2 містить дані про ЄДРПОУ ( НОМЕР_2 ) та назву установи, якої не існує як юридичної особи. Допускає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 є суто структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак код, який міститься на печатці, якою засвідчено підпис полковника ОСОБА_2 належав ІНФОРМАЦІЯ_6 , статус юридичної особи якого скасований у 2020 році. Оскаржувана постанова була винесена відповідачем 21.02.2025 р. в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 без його участі та без попереднього виклику на розгляд справи із забезпеченням прав, визначених ст.268 КУпАП, без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення та без вручення копії такого протоколу.

Оскаржувана постанова передбачає порушення ст.210 КУпАП, а саме, порушення правил військового обліку, а в резолютивній частині постанови накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.9 КУпАП, оскільки відповідачем не було визнано те, що він вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відповідачем враховано лише припущення про те, що він скоїв адміністративне правопорушення.

У частині третій ст.210-1 КУпАП йдеться про штраф від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не 17 000.00 грн.

Відповідач зазначив в оскаржуваній постанові, що він діяв на підставі ст.235 КУпАП, однак він не являється призовником та не є військовозобов`язаним і резервістом.

Відповідач ОСОБА_2 не є керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В оскаржуваній постанові зазначено, що його особу встановлено під час розгляду справи, але він не брав участі в розгляді справи.

В постанові зазначено його місце проживання і реєстрації, і зроблено висновок, що він не проживає за місцем реєстрації і цим порушує правила військового обліку, що виявлене 14.08.2024 р., а постанову винесено 21.02.2025 р., чим порушено приписи ст.277 КУпАП.

Права, передбачені ст.268 КУпАп йому ніхто не повідомляв та не роз`яснював.

Частиною третьою ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а в постанові зазначено про порушення ним правил військового обліку.

Відповідач не використав процедуру, яка повинна була до нього бути застосована, він не брав участі в розгляді справи, йому не було роз`яснено права, право на захист, можливості отримати кваліфіковану правову допомогу, право на оскарження постанови і строк оскарження, жодних протоколів вручено не було.

Постанова була винесена працівником ІНФОРМАЦІЯ_8 , який не підтвердив повноваження щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення з посиланням на відповідний правовий акт. Постанова не містить посилання на орган, від імені якого ОСОБА_2 розглянув справу про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, прохає Постанову №17-ССЗ за справою про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2025 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно нього закрити.

21.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просять у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на наступне. На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022, від 24 лютого 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_9 та підпорядкованими йому відділами було розпочато оповіщення громадян для уточнення облікових даних проходження військово-лікарської комісії та подальшого призову на військову службу під час мобілізації. Оповіщення проводилось усіма можливими засобами комунікації, в тому числі і засобами стільникового зв`язку. Будь- який засіб оповіщення застосований ІНФОРМАЦІЯ_10 , після оголошення загальної мобілізації, не суперечить чинному законодавству України, і був задіяний з єдиною метою - захист Батьківщини, перемога над російським окупантом. Так, 11.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 був доставлений співробітниками ВП № 4 ДРУП №2 ГУНП України в Дніпропетровській області військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 1977 р. н. В процесі уточнення облікових даних співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено, що 04.07.2024р. громадянин ОСОБА_1 через ЦНАП оновив облікові дані та вказав місце проживання: АДРЕСА_2 . 14.08.2024р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 з Царичанської ОТГ надійшла не вручена повістка та акт про не проживання за місцем реєстрації останнього. При цьому, жодних обмежень та заборон проводити оповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП у чинному законодавстві України не має.

Згідно п. 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбаченими додатком 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: в семиденний строк повідомляти про зміну облікових даних районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки. Відповідно, пункту 7 та 7-1 статті 7 Закону України «Про Єдиний Державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» повинні повідомляти через Єдиний держаний реєстр або особисте прибуття до районного центру комплектування та соціальної підтримки в семиденний строк.

Вищевикладені дії, що виразилися в неповідомленні гр. ОСОБА_1 до ТЦК та СП адреси проживання вірно кваліфіковані за ознаками складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210 ч. 3 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період). Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 17 - ССЗ від 21.02.2025 року винесена вмотивовано та законно.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав задовольнити, посилаючись на те, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, позивачу не було роз`яснено його права, зокрема, право на захист, можливість отримати кваліфіковану правову допомогу, право на оскарження постанови і строк оскарження. Постанова є необґрунтованою, оскільки позивач як проживав так і продовжує проживати за зазначеною ним при оновленні даних адресою, яка також є адресою його реєстрації. Таким чином, маються правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідач начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає повністю.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причину неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Постановою №17-ССЗ за справою про адміністративне правопорушення від 21.02.2025 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 11.02.2025 р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 був доставлений співробітниками ВП №4 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у відношенні якого направлено звернення про доставлення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку ст.259 КУпАП, як особу, яка порушила правила військового обліку, а саме не проживає за місцем реєстрації. Проведеною перевіркою встановлено, що 04.07.2024 р. військовозобов`язаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 через ЦНАП оновив облікові дані та вказав вищезазначене місце проживання. 14.08.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 з Царичанської ОТГ надійшла не вручена повістка та акт про не проживання за місцем реєстрації останнього. В діях ОСОБА_1 вбачається порушення правил військового обліку відповідно до п.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункту 3 додатку 2 "Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затверджених Постановою КМУ 1487 від 13.12.2022 р. (а.с.9).

Згідно витягу з реєстру Царичанської територіальної громади від 04.07.2024 р. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Як вбачається з військового-облікового документа Резерв +, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення з метою дотримання її права на захист.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а, від 30.01.2020 року у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а, від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про своєчасне сповіщення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не надано суду також доказів ухилення позивача від отримання повідомлення про розгляд його справи компетентним органом.

Таким чином, суд констатує, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення в частині сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Крім того, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Так, в оскаржуваній постанові №17-ССЗ від 21.02.2025 зазначено, що позивач порушив вимоги правил військового обліку відповідно до п.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункту 3 додатку 2 "Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Поміж тим, в оскаржуваній постанові не зазначено, яке ж саме порушення з вищевикладених скоїв ОСОБА_1 .

Більш того, зі змісту самої постанови неможливо встановити, які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_1 на порушення вищевказаних вимог чинного законодавства.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34). До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, неконкретне та розпливчате викладення в постанові об`єктивної сторони вчиненого правопорушення є безумовним порушенням права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд зауважує, що п.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та п.3 додатку 2 "Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних", порушення яких інкриміновано ОСОБА_1 , врегульовують порядок здійснення військового обліку, а не питання оборони, мобілізації та мобілізаційної підготовки, які врегульовані самостійними нормативними актами (Закони України Про оборону, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію).

Разом з тим, адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період передбачено ч.3 ст.210 КУпАП.

Таким чином, порушення позивачем вимог нормативних актів, які зазначені в оскаржуваній постанові, не містить у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених дослідженими доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст.7, 9, 19, 90, 139, 205, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №17-ССЗ від 21.02.2025 року - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №17-ССЗ від 21 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 605.60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 18.04.2025 року.

Суддя Д.Г. Костюков