Справа № 753/17325/24
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Беспалов О.О.

Грибан І.О.

при секретарі судового засідання Андрейченко К.Е.

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянт): ОСОБА_1 ;

від відповідача: Кирилюк Є.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АА №249382 від 07.09.2024 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час руху маломірним моторним човном «Крим», державний номер НОМЕР_1 , затокою Галерна річки Дніпро у місті Києві він був зупинений співробітниками відділу поліції в річковому порту Київ Головного управління Національної поліції у м. Києві та, не зважаючи на його застереження щодо вчинення ними протиправних дій та повідомлення про те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 752/19436/23 була скасована попередня постанова по справі про адміністративне правопорушення, складена відносно нього 17 вересня 2023 року за керування човном під час начебто введеної заборони на таке, інспектор вказаного підрозділу майор поліції Ткаченко І.С. склав нову постанову від 07 вересня 2024 року серія АА № 249382 про притягнення його до відповідальності за частиною другою статті 117 КУпАП.

Як стверджує позивач, інспектор зазначив номер нікому не відомого, належним чином не оприлюдненого «наказу 82од2», яким начебто введено таку заборону або особливий навігаційний режим, копія такого документу працівником поліції не було надано для ознайомлення.

На переконання позивача співробітник відповідного підрозділу поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві склав безпідставну, необґрунтовану, протиправну, таку що не відповідає чинному законодавству постанову за порушення неіснуючого правила, неіснуючої заборони, і фактично вчинив протиправні дії.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням , позивач подав апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов повністю, оскільки вважає, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та не відповідаю завданню адміністративного судочинства, відтак підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що рішення прийнято без врахування вимог частин 6 та 8 статті 41 Закону України, крім того зазначив, що наказ на підставі якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності не було доведено до відома населення.

Окремо апелянт звертає увагу суду на ту обставину що постанова ГУ Національної поліції 2023 року, відповідно до якої його було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за ознакою повторності - була скасована рішенням Дарницького районного суду м. Києва №752/19436/23.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

До Шостого апеляційного адміністративного від Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов Відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив, що заперечує щодо задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, вважає її доводи необґрунтованими, відтак просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04.03.2025 у справі 753/17325/24 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, , просив скасувати рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 березня 2025 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 березня 2025 року без змін.

Перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, колегія суддів повідомила учасників судового процесу, що судове рішення буде проголошено 18 квітня 2025 року. о 12 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою інспектора сектору превенції відділу поліції в річковому порту Київ Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції Ткаченка І.С. серії АА №249382 від 07 вересня 2024 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене частиною дугою статті 117 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 07 вересня 2024 року о 14:05 ОСОБА_1 , перебуваючи на річці Дніпро (затока Галерна), керував плавзасобом «КРИМ» з навісним мотором EVINRUDE 23 к/с, чим порушив навігаційний режим згідно наказу №82 од/2 КМВА від 09 жовтня 2023 року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 117 КУпАП.

Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих Головному управлінню Національної поліції у м. Києві, у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому є законною і не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Зі змісту статті 222 КУпАП вбачається, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах - стаття 117.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» Національна поліція України: контролює виконання місцевих правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді; проводить перевірку суднових документів, міжнародних посвідчень на право управління прогулянковим судном та посвідчень судноводія малого судна або водного мотоцикла, а також документів, що надають право управління прогулянковим судном, малим судном, водним мотоциклом, виданих до набрання чинності цим Законом, зупиняє такі судна для здійснення такої перевірки.

Відповідно до пунктів 35, 65 частини 1 статті 1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт»: мале судно-будь-яке судно довжиною до 20 метрів (крім пасажирських суден, буксирів та штовхачів, призначених для ведення складу суден, які не є малими, плавучого обладнання, криголамів, поромів, плавучого обладнання суднових шлюпок і плотів, спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів для розваг на воді); судно -самохідний чи несамохідний плавучий транспортний засіб, що використовується: для перевезення вантажів, пасажирів, багажу і пошти, для рибогосподарської діяльності, розвідки і видобування корисних копалин, пошуку і рятування людей та суден, що зазнають лиха на воді, буксирування, штовхання або ведення складу інших суден чи плавучих об`єктів, здійснення аварійно-рятувальних, шляхових, гідротехнічних, навігаційно-гідрографічних робіт, обслуговування суден і пасажирів у річковому порту (терміналі) чи піднімання затонулого майна; для здійснення державного нагляду за безпекою судноплавства, охороною навколишнього природного середовища і водних біоресурсів; для відпочинку (прогулянок, туризму, любительського рибальства); для занять спортом; для наукових, науково-дослідних, навчальних і культурних цілей.

Положеннями п. 10 ч. 8-1 Водного кодексу України визначено, що до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить встановлення у визначеному законом порядку місцевих правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на час розгляду цієї справи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями(уразі їх утворення)можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, в тому числі, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення обласної та/або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області або у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації.

Згідно з п. 8 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник військової адміністрації видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Накази, видані в межах повноважень місцевих рад, мають бути оприлюднені, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Згідно з ч. 7 ст. 5 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» місцеві державні адміністрації здійснюють регулювання діяльності внутрішнього водного транспорту відповідно до цього Закону та інших законодавчих актів, зокрема: встановлюють тарифи на суспільно важливі регулярні перевезення пасажирів на суднах; розробляють та за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері внутрішнього водного транспорту, затверджують місцеві правила плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді, розміщення плавучих споруд.

Як було встановлено судом, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 117 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КУпАП, порушення правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 117 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, передбаченого частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи (сс. 48 -51) вбачається, що наказом начальника Київської міської військової адміністрації від 09.10.2023 № 82од/2/ було затверджено особливий режим судноплавства на судноплавних ділянках річки в межах міста Києва на час дії правового режиму воєнного стану.

Зі змісту пункту 1 цього Наказу вбачається, що забороняється рух усіх суден, засобів для розваг на воді, плавучих споруд та плавучих об`єктів на судноплавних ділянках річки Дніпро та її притоках в межах міста Києва на час дії правового режиму воєнного стану, окрім суден, зазначених у пункті 2 цього наказу.

Факт перебування на річці Дніпро (затока Галерна) та керування плавзасобом «КРИМ» позивачем не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апелянт вказує на недоведення належним чином цього наказу та його нечинність, с цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктами 4 - 6 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455, встановлення особливого режиму здійснюється військовим командуванням на підставі указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Особливий режим встановлюється шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення), яким призначається комендант, а також визначаються, зокрема, інші питання, необхідні для забезпечення особливого режиму.

До відома підприємств, установ, організацій та населення наказ доводиться сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями (у разі їх утворення) або радами оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя розпорядженням та через засоби масової інформації.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджуєтеся матеріалами справи, Міністерство юстиції України на виконання вимог ухвали суду від 24 жовтня 2024 року повідомило, що Угруповання сил і засобів оборони міста Києва, яке як тимчасовий орган військового управління входить до структури Збройних Сил України (стаття 3 Закону України «Про Збройні Сили України», абзац вісімнадцятий статті 1 Закону України «Про оборону»), не належить до кола органів, акти яких підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України та його відповідних міжрегіональних управліннях.

Відповідно до п. 13 Положення про державну реєстрацію НПА міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ №731 від 28.12.1992, у невідкладних випадках, пов`язаних із введенням в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану, що потребують негайного прийняття рішення, суб`єкт нормотворення може видати відповідний нормативно-правовий акт без узгодження із суб`єктами нормотворення та/або з іншими заінтересованими органами, крім нормативно-правових актів, пов`язаних з надходженнями та/або витратами бюджету, що підлягають погодженню з Мінфіном.

Відтак, посилання апелянта на незаконність Наказу від 09.10.2023 № 82од/2/ та неможливість його застосування відповідачем є необґрунтованими.

Апелянт, в залі судового засідання надав пояснення, що вказаний наказ не було належним чином опубліковано (не доведено населенню) засобами масової інформації, а повідомлення на «Офіційний портал Києва» стосується тільки суб`єктів господарювання.

З метою перевірки цих доводів, колегією суддів оглянуто сторінку «Офіційний портал Києва» та встановлено, що за посиланням: https://kyivcity.gov.ua/kyiv_ta_miska_vlada/struktura_150/vikonavchiy_organ_kivsko_misko_radi_kivska_miska_derzhavna_administratsiya/departamenti_ta_upravlinnya/departament_transportnoi_infrastruktury/otrimannya_dozvolu_na_vikhid_suden/ громадянам доведено зміст Наказу 09.10.2023 № 82од/2 «Про запровадження особливого режиму судноплавства на судноплавних ділянках річки Дніпро в межах міста Києва на час дії правового режиму воєнного стану» належним чином, відтак доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З наведених вище підстав суд не погоджується з доводами апелянта та вважає, що у діях ОСОБА_1 убачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 117 КУпАП.

Разом з тим, частиною другою ст.117 КУпАП передбачено відповідальність повторне протягом року вчинення порушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, передбаченого частиною першою цієї статті.

Проте, у оскаржуваній постанові не зазначено та відповідачем разом з відзивом не надано доказів про те, що ОСОБА_1 протягом року піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.117 КУпАП.

Натомість апелянтом зазначено та колегією суддів встановлено, що постанову інспектора Відділу поліції в річковому порту Київ ГУ НП у м. Київ від 17.09.2023 серії АА №249211, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 117 КУпАП було скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення рішенням Дарницького районного суду м. Києва м. Києва від 13 серпня 2024 року.

З огляду на встановлено обставини, для належного розгляду працівниками поліції справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно вирішити питання щодо наявності або відсутності ознак повторності у діях ОСОБА_1 , а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на недоведеність відповідачем ознаки повторності в діях позивача, інші ж доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково, скасувавши рішення суду першої інстанції та застосувавши п.3 ч.3 ст. 286 КАС скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу(особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення АА №249382 від 07 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.117 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у м. Києві.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Б. Парінов

Судді О. О. Беспалов

І. О. Грибан

(Повний текст судового рішення виготовлено 18 квітня 2025 року)