Справа № 766/5390/21
Суддя: Шестакова Я. В.
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/5390/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шестакової Я.В.,

секретаря судового засідання Сивкович О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в м. Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 3966615 від 24.03.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Адміністративна справа надійшла в провадження судді Прохоренко В.В.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.03.2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки він, згідно вищезазначеної постанови, керуючи транспортним засобом у м. Херсон по вул. М.Ладичука проїхав не зупиняючи транспортний засіб чим порушив вимоги знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено. Позивач вважає накладене стягнення необґрунтованим, а постанову винесену з порушенням процедури розгляду справи та без дотримання законних прав позивача.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_2 , справа №766/5390/21 надійшла до провадження судді Шестакової Я.В.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року прийнято до провадження адміністративну справу, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому остання заперечувала щодо задоволення позовних вимог, в обґрунтування позиції зазначила, що позивач не здійснив обов`язкову короткочасну зупинку перед знаком 2.2 перш ніж продовжувати рух. Інспектор поліції оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням було винесено постанову ЕАН №3966615 від 24.03.2021 року та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн.

Позивач в судове засідання за викликом суду не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання за викликом суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі з урахуванням позиції викладеної у відзиві.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З копії постанови серії ЕАН № 3966615 від 24.03.2021 року вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 24.03.2021 року об 18:27 годині у м. Херсон по вул. М. Ладичука керував транспортним засобом BMW 328 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, не зупиняючи транспортний засіб, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися наявними об`єктивними належними та достатніми доказами.

В постанові відсутня інформація та відомості про фіксування правопорушення та процесу розгляду справи.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч.1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» .

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем у оскаржуваній постанові вказано, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 «г» ПДР України.

Згідно п. 8.4 «г» ПДР України наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Як стверджує відповідач, позивач не виконав вимогу знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, проте доказів на підтвердження зазначеного не надано.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В порушення вищезазначених норм особою, що винесла постанову про накладення адміністративного стягнення не вказані в постанові жодні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Сама по собі постанова про притягнення особи до відповідальності не може без підтвердження іншими доказами свідчити про встановлення факту порушення позивачем ПДР України.

За обставинами справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача, суд зазначає, що процедурних порушень під час складання постанови поліцейським УПП в Херсонській області рядовим поліції Коршун А.В. не встановлено, а позивач не обґрунтував у цій частині свій позов. Самі по собі дії інспектора при складанні постанови про правопорушення не можна вважати неправомірними, а отже в задоволенні цієї частини позовної заяви слід відмовити.

Пунктом третім частини третьої статті 286 КАСУ країни встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, наявна лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи. Відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 340 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух» ст. 2, 5, 6-10, 72, 76-77, 90, 122,159, 229, 238, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову серії ЕАН № 3966615 від 24.03.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні іншої частини позовної заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.04.2025 року

Суддя Я.В. Шестакова