Справа № 638/4260/25
Суддя: Тимченко А. М.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4260/25
Провадження № 2-а/638/199/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

10.03.2025 року ОСОБА_1 в особі представника Закоморної К.О. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- поновити процесуальний строк оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 507 від 25.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

- скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 507 від 25.02.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.01.2025 приблизно біля 19:00 год. в районі свого місця проживання був затриманий нарядом патрульної поліції для перевірки документів. Позивачу було повідомлено, що він знаходиться в розшуку та йому для оновлення військово-облікових даних необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача тримали до 18 січня 2025 року та надали направлення на проходження медичного огляду ВЛК на 20.01.2025 року і вночі відпустили додому. 20.01.2025 р. позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з погіршенням стану здоров`я до позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 приїхала його мати - ОСОБА_2 , якій співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 дозволили самостійно привезти позивача на медичний огляд ВЛК 21.01.2025 року. Під час проходження медичного огляду ВЛК позивачу було надано направлення на дообстеження в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», де був складений акт обстеження здоров`я.

25.02.2025 позивач у супровідні матері проходив обстеження в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», після цього позивач і мати повернулися додому. На вулиці біля будинку матері позивач знову був затриманий нарядом поліції. Позивачу не надали можливість сповістити матір, яка могла надати документи, які підтверджують проходження позивачем ВЛК. Після цього, позивач був примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому була надана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 507 від 25.02.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зміст якої позивач не розумів у зв`язку зі станом здоров`я. 26.02.2025 р. мати позивача поїхала до відповідача із постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 507 від 25.02.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, де їй роз`яснили, що ця постанова була винесена помилково і її необхідно скасувати в судовому порядку. 28.02.2025 р. психіатром ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про необхідність подання документів на розгляд комісії про непридатність позивача за станом здоров`я до військової служби.

Проти зазначеної постанови позивач заперечує, оскільки, по-перше, жодного протиправного, винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, не здійснював, обґрунтовано вважав, шо знятий з військового обліку. По-друге, жодної повістки він не отримував. По-третє, не було проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та її вирішення в точній відповідності з законом, а саме процедура розгляду адміністративної справи та винесення постанови по адміністративній справі відбувалась з грубими порушеннями відповідних норм Конституції України, КУпАП та Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 1.01.2024 року, порушенням ст. 268 КУпАП. По-четверте, відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року позивачу відстрочено сплату судового збору та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Встановлено відповідачу строк 10 днів на подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 просив у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що 05.11.2024 року засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 за адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №994523, з вимогою прибуття на 15.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) Повістка була доставлена 09.11.2024 року (про що листоноша власноруч написав на конверті), але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута за місцем обслуговування 14.11.2024 року. Поважних причин неприбуття по повісці гр. ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківскій області. Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (вищевказані норми), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 25.02.2025 року гр. ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує довідка про доставлення громадянина №276. 25.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 в присутності гр. ОСОБА_1 була винесена Постанова №507 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Копію Постанови №507 гр. ОСОБА_1 отримав на руки особисто 25.02.2025 року.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника Закоморної К.О. зазначив, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам. З наданих відповідачем копій документів до відзиву на позов стосовно позивача не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. У відзиві відповідач підтвердив, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є те, що позивач є військовозобов`язаним і не з`явився по повістці 15.11.2024 р. о 09.00. Отже, відповідач не заперечує, що ним був порушений строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 7 ст. 38 КУпАП. Тобто відповідачем був порушений строк накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача. Відповідач причини неявки суду не повідомив, про судове засідання повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 120 КАС України).

Зі змісту позовної заяви та копії оскаржуваної постанови № 507 від 25 лютого 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 25.02.2025, про що свідчить його підпис.

Таким чином, останнім днем на звернення до суду з цим позовом є 07 березня 2025 року (п`ятниця).

З цією позовною заявою позивач звернувся до суду 10 березня 2025 року (понеділок).

Як на підставу поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, позивач зазначив, що з 25.02.2025 р. по 28.02.2025 р. знаходився на медичному обстеженні ВЛК і в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» і тільки 03.03.2025 р. отримав можливість звернутися за правничою допомогою до СМРЦ з надання безоплатної правової допомоги. Адвокат отримала доручення від 07 березня 2025 року № 1138/2025-3823294. 07.03.2025 р. відбулося перше конфіденційне побачення позивача і адвоката, на якому було узгоджено правову позицію щодо позовної заяви про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 507 від 25.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку на подання цього позову, судом враховано стан здоров`я позивача та наявність у нього стійкого розладу здоров`я, внаслідок якого він не повною мірою міг реалізувати свої права, передбачені КУпАП та КАС України. У зв`язку з цим позивачу надано безоплатну вторинну правову допомогу.

Оскільки Доручення № 1138/2025-3823294 про надання ОСОБА_4 безоплатної вторинної правової допомоги видано лише 07 березня 2025 року, тобто в останній день строку на подання позовної заяви, суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, у зв`язку з чим поновлює відповідний строк на підставі ч. 1 ст. 121 КАС України.

Щодо вирішення спору по суті.

Судом встановлено, що 25.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесено Постанову № 507 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Фактичною підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (із змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, без поважних на те причин, не з`явився за викликом по повістці «15» листопада 2024 року об 09:00 годині сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 09.11.2024 року через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти 14.11.2024 року за місцем обслуговування, підстава повернення повістки - неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до п. 21, 23, 24, 34, п.п. 2 п. 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року,

21. За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби,

23. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

24. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

34. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

41. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, 05.11.2024 року засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 за адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №994523, з вимогою прибуття на 15.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) Повістка була доставлена 09.11.2024 року (про що листоноша власноруч написав на конверті), але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута за місцем обслуговування 14.11.2024 року.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 15 листопада 2024 року за повісткою.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в умовах особливого періоду, може бути як триваючим (наприклад, неуточнення військово-облікових даних, неповідомлення про зміну військово-облікових даних тощо), так і одноактним. Зокрема неявка за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не має характеру триваючого, є одноактним правопорушенням, яке вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час. А саме, у разі явка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 в будь-який інший день після 15 листопада 2024 року, це утворить склад такого правопорушення.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 15 листопада 2024 року, отже адміністративне стягнення на нього може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Надаючи оцінку обставинам того, коли було виявлено правопорушення, суд зазначає, що незважаючи на прибуття доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.02.2025, правопорушення щодо неявки за повісткою було вчинено і одночасно виявлено відповідачем правопорушення 15 листопада 2024 року, оскільки саме в цей день начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 стало відомо про те, що ОСОБА_1 15.11.2025 о 09:00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в умовах особливого періоду, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 № 507 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Тимченко