Справа № 440/11824/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 р. Справа № 440/11824/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/11824/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу у період з 01.05.2022 по 17.03.2023 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти та нарахування і виплати грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.05.2022 по 17.03.2023 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, щомісячні премії) за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, окладу позивача за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення, визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених Законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_1 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.05.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2023 по 17.03.2023 ОСОБА_1 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 17.03.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просив змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі №440/11824/24, виклавши абзац третій та п`ятий його резолютивної частини в наступній редакції:

"Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.05.2022 по 31.12.2022 за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти з урахуванням розміру посадового окладу командира роти та окладу за військовим званням позивача, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат";

"Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.01.2023 по 17.03.2023 за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти з урахуванням розміру посадового окладу командира роти та окладу за військовим званням позивача, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат".

В обгрунтвання вимог апеляційної скарги зазначив, що судом при дослідженні матеріалів справи неповно з`ясовані обставини що мають значення для справи, а саме той факт, що в період проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.05.2022 по 17.03.2023 включно, на позивача було покладено тимчасове виконання обов`язків командира розвідувальної роти. Його позовні вимоги у справі № 440/11824/24 ґрунтувалися на оскарженні протиправних дій відповідача та зобов`язанні нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, його окладу за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.

Так, відповідно до "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260), за час тимчасового виконання позивачем обов`язків командира розвідувальної роти, грошове забезпечення мало виплачуватися йому з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї посади. Однак, з 01.05.2022 по 17.03.2023 відповідачем нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення за основною посадою позивача - головного сержанта розвідувальної роти та без врахування тимчасового виконання ним обов`язків - командира розвідувальної роти, тим самим порушено норми Порядку № 260 та права позивача на отримання належного грошового забезпечення у повному розмірі. Таким чином, вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення зазначеного вище рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та частина його висновків не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим воно повинно бути змінено.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2022 по 15.08.2023, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо виплати грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 17.03.2023 без урахування тимчасового виконання ним обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти та виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01.05.2022 по 17.03.2023 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.05.2022 по 17.03.2023 у період з 01.01.2022 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", у період з 01.01.2023 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 31.12.2022 позивача без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 01.05.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2023 по 17.03.2023 позивача без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 01.01.2023 по 17.03.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

Зі змісту апеляційної скарги позивача вбачається, що фактично судом першої інстанції не надано оцінки предмету справи - тимчасового виконання позивачем обов`язків командира розвідувальної роти обставинам щодо тимчасового виконання обов`язків позивачем за вакантною посадою командира розвідувальної роти та відповідно і вимогам про нарахування і виплату йому грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, окладу позивача за військовим званням та всіх додаткових видів грошового забезпечення визначених з розміру прожиткового мінімуму станом на відповідний календарний рік, шляхом множення на відповідний коефіцієнт згідно з Постановою №704, таким чином колегія суддів вважає за необхідне переглянути повністю рішення суду першої інстанції.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків: 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Відтак, на момент набрання чинності постановою № 704, що відбулось 01.03.2018 року, пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

При цьому, суд зазначає, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Таким чином, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, суд зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 за результатами апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи:, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови задоволено; визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"; у іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 - залишено без змін.

Відтак, з 29.01.2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції.

При цьому, суд зазначає, що Законом України від 05.10.2000 № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі - Закон № 2017-III) визначено правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

В той же час, згідно приписів стаття 6 Закону № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Зазначені норми права передбачають, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності з п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (01 січня 2017 року) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Під час розгляду і вирішення цієї справи положення п. 4 Постанови №704 та п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» підлягають солідарному застосуванню.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29 січня 2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Натомість розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01 січня 2020 року, на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями - не впливає в силу вимог п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто, фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-IX встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2481 грн.

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2684 грн.

Таким чином, грошове забезпечення позивача має обчислюватися з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Однак, відповідачем при обчисленні розміру грошового забезпечення позивача було розраховано виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в період з 01.05.2022 по 17.03.2023 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти та нарахування і виплати грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.05.2022 по 17.03.2023 грошове забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії) за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, його окладу за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення, визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених Законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з урахуванням проведених виплат.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження факту тимчасового виконання позивачем обов`язків командира роти до матеріалів справи залучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2022 № 92 тимчасове виконання обов`язків командира розвідувальної роти покласти на головного сержанта розвідувальної роти сержанта ОСОБА_1 (а.с. 29).

Крім того, як убачається з акту службового розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травм та виявлення наявності підстав для здійснення виплат на його лікуванні в обставинах та фактах, що були встановлені під час проведення службового розслідування вказано, що 15.03.2023 біля 19.30-20.00 год. тимчасово виконуючий обов`язки командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 разом зі старшим водієм розвідувальної роти рухались з метою підготовки до роботи радіостанцій та попали під ворожий міноментий обстріл. Окрім того, з матеріалів даного службового розслідування встановлено, що в період з 17.03.2023 по 26.07.2023 ОСОБА_1 перебував на безперервному стаціонарному лікуванні (а.с. 30 - 35).

Також, на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025 Військова частина НОМЕР_1 надіслала відомість в якій зазначила, що посада командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 була вакантною у період з 01.05.2022 по 20.04.2023 року.

Однак, як убачається з довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення №1526/9/295 від 29.01.2024 позивачу нараховувалось грошове забезпечення за посадою головного сержанта без врахування тимчасового виконання позивачем обов`язків за іншою посадою.

Надаючи оцінку праву позивача на нарахування йому грошового забезпечення з урахуванням тимчасового виконання позивачем обов`язків командира троти, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно п. 1 до Розділу ХХVI Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 за № 745/32197, встановлено правила виплати посадових окладів військовослужбовцям за час тимчасового виконання обов`язків за посадою (далі - Порядок № 260) військовослужбовцям, які допущені в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, безперервно виконували обов`язки за цією посадою 30 календарних днів і більше, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, строком не більше ніж шість місяців.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що позивач за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти з 01.05.2022 по 17.03.2023 має право на нарахування та виплату грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, окладу позивача за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення, визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених Законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в межах шести місяців починаючи з 01.05.2022 року по 31.10.2022 року включно, з урахуванням проведених виплат за основною посадою позивача.

Вимоги позивача про перерахунок грошового забезпечення за вакантною посадою командира розвідувальної роти за період з 01.11.2022 по 17.03.2023 не підлягають задоволенню в силу строкового обмеження виплати грошового забезпечення за вакантною посадою шістьма місяцями.

Проте, суд першої інстанції, не надав оцінки вказаним позовним вимогам ОСОБА_1 , тому доводи апеляційної скарги позивача в цій частині приймаються колегією суддів в якості належних.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти та нарахування і виплати позивачу за період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, щомісячні премії) за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, окладу позивача за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення, визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених Законом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з урахуванням проведених виплат за основною посадою позивача. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 по справі № 440/11824/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти та нарахування і виплати позивачу за період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.10.2022 грошове забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира розвідувальної роти, виходячи з розміру посадового окладу командира розвідувальної роти, окладу позивача за військовим званням, всіх додаткових видів грошового забезпечення, визначених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених Законом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з урахуванням проведених виплат за основною посадою позивача.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий