Справа № 420/2761/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2761/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2024 року №3451 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 25.09.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням від 31.10.2024 року №3451 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Мотивуючі відмову у призначенні пенсії, орган пенсійного фонду зазначив, що ОСОБА_1 має календарну вислугу років 23 роки 08 місяців 03 дні та з урахуванням пільгового обчислення - 25 років 08 днів 18 днів. На думку пенсійного фонду, вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах враховується тільки для визначення розміру пенсії, а не права.

Позивач, в свою чергу, наголошує, що судом вже досліджувалось питання вислуги років необхідного для призначення пенсії позивачу.

Так, у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року по справі №360/6907/21 судом було встановлено:

«… Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Правові висновки застосування статті 12 Закону №2262-ХІІ, щодо наявності у осіб права на пенсію за вислугою років з врахуванням пільгового стажу викладені у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 16.03.2021 №826/16811/18 та постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а.

Як встановлено судом, з врахуванням пільгового стажу, вислуга військової служби позивача становить 25 років 08 місяців 18 днів…».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судом вже було встановлено, що у позивача наявний необхідний стаж для призначення пенсії за вислугою років, а тому ця обставина вже не потребує доказування.

Право на пенсію за вислугою років у позивача виникло з 24.09.2021 року, коли діяла редакції Постанови №393 (в редакції з останніми змінами від 15.06.2019), а тому посилання на Постанову №393 (у редакції з 19.02.2022) щодо врахування пільгового стажу тільки для визначення розміру пенсії, а не права є неправомірним.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 31.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

13.02.2025 року за вхід.№ЕС/13853/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки згідно з поданням Головного управління ДФС України в Луганській області від 16.10.2024 за №60/12-97 про призначення пенсії Позивачу на день звільнення зі служби, тобто на 24.09.2021, Позивач має календарну вислугу 2023 роки 08 місяців 03 дні та з урахуванням пільгового обчислення 25 років 08 місяці 18 днів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393 передбачено, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Оскільки на момент звільнення, тобто на 24.09.2021 календарна вислуга років Позивача складала 23 роки 08 місяців 03 дні, правові підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України №2262 відсутні.

05.03.2025 за вхід.№ЕС/20637/25 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наголошено, що позивач при звільнені у 2021 році звернувся до ГУ ДФС у Луганській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років. Тобто вчинив необхідні дії для реалізації свого права на отримання пенсії за вислугою років. Той факт, що тільки у 2024 році ГУ ДФС у Луганській області, на виконання окремої ухвали Луганського окружного адміністративного суду, виконало рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року по справі №360/6907/21, не може свідчити про пропуск ОСОБА_1 строків позовної давності.

Також, позивач зазначає, що у позові детально зазначено (з посиланням на конкретні норми та висновки Верховного Суду) про належне обчислення вислуги років за законом №2262-XII, та застосування норм у часі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року у справі №360/6907/21 визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду України матеріалів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області оформити та направити матеріали до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.

У Рішенні встановлено: «… Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Головному управлінні Державної фіскальної служби в Луганській області

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби в Луганській області від 24.09.2021 №146-о «Про звільнення ОСОБА_1 » полковника податкової міліції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу аналітичної роботи, прогнозування та оцінки ризиків Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та податкової міліції загалом в запас (з постановкою на військовий облік). Згідно наказу вислуга років станом на день звільнення складає в календарному обчисленні - 23 року 08 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 25 років 08 місяців 18 днів.

21.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області усі документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

18.10.2021 відповідач листом від №Г/682/14/12-97-05 повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення пакету документів та направлення його до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії за вислугу років...».

Також рішенням встановлено: «…Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Правові висновки застосування статті 12 Закону №2262-ХІІ, щодо наявності у осіб права на пенсію за вислугою років з врахуванням пільгового стажу викладені у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 16.03.2021 №826/16811/18. та постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021у справі 805/3923/18-а.

Як встановлено судом, з врахуванням пільгового стажу, вислуга військової служби позивача становить 25 років 08 місяців 18 днів…».

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №360/6907/21 встановлено:

«… Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі №360/6907/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зазначене рішення набрало законної сили 24.02.2022.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 заяву адвоката Басули Богдана Ігоровича про визнання протиправною бездіяльності в порядку статті 383 КАС України у справі №360/6907/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо невиконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року по справі №360/4090/21, що полягає у відмові в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду України матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України шляхом оформлення та направлення матеріалів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 встановлено Головному управлінню Державної фіскальної служби у Луганській області новий строк для надання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі №360/6907/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії протягом 1 (одного) місяця з дня отримання копії ухвали.

На виконання ухвали суду від 17.09.2024 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Луганській подано звіт від 17.10.2024 про виконання судового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі №360/6907/21...

… А отже, Головним управлінням ДФС у Луганській області повністю виконано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі №360/6907/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії…».

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №360/6907/21 прийнято звіт Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду 28.11.2023 у справі № 360/1198/23.

31.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №3451 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 .

Мотивуючі відмову у призначенні пенсії, орган пенсійного фонду зазначив, що ОСОБА_1 має календарну вислугу років 23 роки 08 місяців 03 дні та з урахуванням пільгового обчислення - 25 років 08 днів 18 днів.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом №2262-XII.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, серед іншого: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Статтею 17 цього Закону визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею цього Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. Своєю чергою, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 (далі - Порядок №393).

Цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Положеннями статті 12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Цим законом передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена Порядком №393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Своєю чергою, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного Суд вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.

З матеріалів справи убачається, що позивач був звільнений зі служби 24.09.2021 згідно наказу №146-о, і на вказану дату діяла редакція Порядку №393 (до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119), і у вказаній редакції (яка діяла на дату звільнення зі служби) було передбачено зарахування пільгового стажу для призначення пенсії.

Натомість відповідач, відмовляючи призначення позивачу виходив з того, що на день звільнення зі служби календарна вислуга років позивача за час його роботи становить 23 роки 08 місяців 03 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної вислуги, без урахування пільгової вислуги років.

При цьому, із змісту постанови КАС ВС від 10 червня 2024 року у справі №260/4588/23 слідує, що:

«Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

41. Така позиція була також підтримана Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

…… а тому, у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 25.05.2022 у справі №480/4643/20».

Оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 25 років 08 місяців 18 днів (з якої календарна вислуга років складає 23 роки 08 місяців 03 дні + пільгова) а тому, у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі цього Закону.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у постановах від 25.05.2022 у справі №480/4643/20, від 10.06.2024 у справі №260/4588/23, від 20.11.2024 у справі №380/8441/21, 27 листопада 2024 року у справі №420/29256/23.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року по справі №360/6907/21 судом встановлено: «…Як встановлено судом, з врахуванням пільгового стажу, вислуга військової служби позивача становить 25 років 08 місяців 18 днів…».

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення №3451 від 31.10.2024.

Щодо способу захисту суд зазначає наступне.

Згідно із позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а, від 12.04.2018 справі №826/8803/15, від 21.06.2018 у справі №274/1717/17, від 14.08.2018 у справі №820/5134/17, від 17.10.2019 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20, від 14.09.2021 у справі №320/5007/20 та від 27.09.2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, висловлена у постановах від 04.09.2021 у справі №320/5007/20, від 14.09.2021 у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 13.10.2022 у справі №380/13558/21.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд встановив, що приймаючи спірне рішення, пенсійний орган вказав єдину підставу - відсутність календарної вислуги років, застосовуючи Порядок №393 в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, що визнано судом неправомірним.

Варто наголосити, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Таким чином, з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 25.09.2021 року.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Кількість позовних вимог, які зумовлюють самостійну сплату судового збору, виходячи з прохальної частини даного позову, становить 1 вимога немайнового характеру, у зв`язку з чим за подання цього позову ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно ж частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що даний позов подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, судовий збір за подання цього позову, з урахуванням ставки 0,8%, становить 968,96 грн. (1211,20 х 0,8).

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 968,96 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №27-1303258/1 від 27.01.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2024 року №3451 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 25.09.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА