Справа № 200/1603/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті звіту про виконання рішення суду та встановлення нового строку для подання звіту

18 квітня 2025 року Справа №200/1603/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та звіту відповідача про виконання рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3)

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Сірмана Дмитра Вадимовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача в частині призупинення виплати раніше призначеної пенсії з 01.02.2024 року;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії з 01.02.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24 позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призупинення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії з 01.02.2024 року; допущено рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набрало законної сили 28 серпня 2024 року, виконавчі листи по справі не видавались.

27 лютого 2025 року від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка обґрунтована тим, що рішення суду не виконано.

На підтвердження доводів заяви представник позивача надав до суду лист відповідача від 31.12.2024 № 35370-33125/Ф-02/8-0500/24, згідно якого на виконання рішення суду, позивачу відновлено виплату пенсії з 01.02.2024 та нараховано заборгованість за період з 01.02.2024 по 30.09.2024 у сумі 162590,00 грн. Відповідач вважає, що рішення суду виконано в повному обсязі в межах повноважень. Виплата пенсії не проведена через непроходження позивачем фізичної ідентифікації. Про необхідність проходження фізичної ідентифікації позивача було повідомлено листом Головного управління від 18.10.2024 №0500-0211-8/102259 на поштову адресу: вул. Миру, буд. 17, смт. Олександрівка, Донецька область, 84000.

Ураховуючи викладене, представник позивача просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24 та зобов`язати боржника у місячний строк подати звіт про виконання цього судового рішення до Донецького окружного адміністративного суду.

07 березня 2025 року ухвалою суду заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24, з урахуванням вимог ст. 382-2 КАС України, попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

08 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшов звіт про виконання рішення суду, у якому останній зазначив, що Головним управлінням з 01.02.2024 поновлено нарахування пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (Рішення № 99 від 17.10.2024); нараховано заборгованість із пенсійних виплат за період з 01.02.2024 по 31.10.2024 у сумі 209810,00 грн; у червні 2024 року ОСОБА_1 виплачено пенсійні кошти в сумі 23610,00 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 на виконання рішення суду в частині негайного виконання в межах суми пенсії за один місяць. Проте, оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 позивачу припинено виплату пенсії ОСОБА_1 автоматично призупинено з 01.11.2024 у зв`язку з непроходженням фізичної ідентифікації внутрішньо переміщених осіб відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 49 Закону № 1058. Відповідач зазначає, що листами № 0500-0211-8/102259 від 18.10.2024 та № 35370- 33125/Ф-02/8-0500/24 від 31.12.2024 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність проходження пенсіонером фізичної ідентифікації як внутрішньо переміщеної особи для здійснення виплати пенсії, поновленої на виконання рішення суду.

Відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі № 200/1603/24 за позовом ОСОБА_1 виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень.

Дослідивши доводи звіту суд установив наступне.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Водночас відсутність відповідного фінансування відповідача з боку розпорядника бюджетних коштів вищого рівня не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі, а тільки підтверджує, що таке невиконання судового рішення обумовлено об`єктивними обставинами, незалежними від посадових осіб відповідача.

Статтями 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» № 18357/91, Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від в справі «Антонюк проти України» (заява № 17022/02) вказано, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення у справі «Бакалов проти України» (заява №14201/02) зазначив, що державні органи не можуть довільно посилатись на брак коштів як на виправдання невиконання рішення, затримка у виконанні судового рішення може за певних обставин бути виправдана, але не за рахунок звуження суті права, яке захищається статтею 6 Конвенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду у цій справі має ознаки порушення прав позивача, яке гарантується ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 5 листопада 2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», установлено, що: […] Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. […]

Фізична ідентифікація внутрішньо переміщеної особи, яка одержує пенсію через поточний рахунок в установі акціонерного товариства Державний ощадний банк України, проводиться акціонерним товариством Державний ощадний банк України кожні шість місяців з дня відкриття рахунка або з дня проведення попередньої фізичної ідентифікації. Для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - коронавірусна хвороба (COVID-19), для продовження нарахування пенсій необхідно пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.

Проте суд звертає увагу, що виплату пенсії позивачу належить поновити за рішенням суду в наслідок визнання дій відповідача щодо її припинення протиправними, а не за особистим зверненням позивача до відповідача.

Відтак, приписи Постанови КМУ від 5 листопада 2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» щодо вимог відносно проходження фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеною особою на отримання заборгованості нарахованої за рішенням суду не поширюються.

Отже, доводи відповідача відносно необхідності проходження позивачем фізичної ідентифікації для виплати боргу з пенсії нарахованого за рішенням суду є безпідставними.

Щодо призупинення виплати пенсії позивачу з 01.11.2024 року суд зазначає, що оскільки це відбулось після ухвалення рішення у цій справі, суд не може надавати правову оцінку правомірності та фактичним обставинам такого призупинення, оскільки такі правовідносини не охоплюються предметом розгляду у справі № 200/1603/24.

Таким чином, станом на теперішній час повним виконанням рішення суду у справі № 200/1603/24 є виплата заборгованості з пенсії за період 01.02.2024 по 31.10.2024 у сумі 209810,00 грн (за винятком виплачених пенсійних коштів за червень 2024 року в сумі 23610,00 грн).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 383-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 383-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382--1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Дослідивши доводи звіту відповідача, а також надані ним документи, суд встановив, що відповідачем здійснено нарахування суми боргу, проте жодних дій направлених на її виплату відповідач не вчинив, доводів щодо відсутності бюджетного фінансування для виплати заборгованості за рішенням суду відповідач не навів.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано до суду доказів вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення бюджетних асигнувань для виконання рішення суду.

Отже, суд не встановив підстав для зменшення розміру штрафу або звільнення від його сплати.

В постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17, суд дійшов висновку, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 382-2 КАС України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 383-3 КАС України, подання звіту без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу є самостійною підставою для відмови у його прийнятті.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24 та встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання означених рішень суду в частині виплати позивачу коштів належних йому на підставі судового рішення.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: […] ухвал […] адміністративних справах […].

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) […] боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; […] реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); […].

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне витребувати у відповідача відомості визначені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII відносно керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 382-382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті звіту відповідача про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24 - відмовити.

Встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24.

Зобов`язати відповідача протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/1603/24 в повному обсязі.

Витребувати у відповідача відомості визначені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII відносно керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - ОСОБА_2 .

Витребувані документи надати до суду в 30-денний строк з моменту отримання цієї ухали засобами електронного зв`язку шляхом надсилання на електронну поштову скриньку суду: або за допомого засобів Підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

Попередити відповідача про застосування заходів процесуального примусу, що встановлені ст. 149 КАС України, у випадку ухилення від виконання цієї ухвали.

Роз`яснити відповідачу необхідність дотримання положень ч.ч. 2, 3 ст. 382-2 КАС України при підготовці звіту про виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко