Справа № 340/8215/24
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м.Кропивницький Справа № 340/8215/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. В.Перспективна, 55, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25000, ) про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області, якими визначено ОСОБА_1 суму податкових зобов`язань за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», а саме: - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 2 907,80 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 56 668,60 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 4 160,70 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 38 149,80 грн. за 2023 рік; - від 022.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 11 028,20 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 34 383,73 грн. за 2023 рік; - від 03.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 12 569,20 грн. за 2023 рік.

Ухвалою від 27.12.2024 відкрите загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 20.02.2025 (а.с.17,18).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 03.08.2009 укладених з ПП "Трудолюбівське" позивач набув у власність об`єкти нерухомого майна сільськогосподарського призначення. Об`єкти нерухомого майна, на які нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) за 2023 спірними ППР безпосередньо використовуються ним у виробництві сільськогосподарської продукції шляхом її переробки на власних потужностях, здійснює операції з її постачання, отже є товаровиробником. А тому такі об`єкти не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

17.01.2025 відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що у власності позивача перебувають об`єкти нерухомого майна, проте відсутні докази наявності статусу будівель, як об`єктів сільськогосподарського призначення, а також докази їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції (а.с.23,24).

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.02.2025 від позивача витребувано додаткові докази по справі (а.с.34).

Ухвалою суду від 20.02.2025 підготовче судове засідання відкладено до 14.03.2025 за клопотання представника позивача (а.с.70).

Ухвалою суду від 14.03.2025 підготовче судове засідання відкладено до 28.03.2025 за клопотання представника позивача (а.с.75).

Ухвалою суду від 28.03.2025 зарито підготовче провадження, судове засідання призначено на 08.04.2025 (а.с.84).

За клопотання учасників справи суд перейшов до розгляду справи у письмовому проваджені (а.с.87-89).

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.02.2025 вбачається, що позивач є власником об`єктів нерухомого майна, що знаходяться: АДРЕСА_2 , 10є, 10б, 10в, 10г, 10д, 12 (а.с.32,33).

До вказаних об`єктів належить:

- будівля, площею 845.80 кв.м.;

- будівля, площею 569.40 кв.м.;

- будівля, площею 513.19 кв.м.;

- будівля, площею 43.40 кв.м.;

- будівля, площею 164.6 кв.м.;

- будівля, площею 187.60 кв.м.;

- будівля, площею 62.10 кв.м.

Приналежність позивачеві вказаних об`єктів також підтверджується договорами купівлі-продажу укладених 03.08.2009 з ПП "Трудолюбівське" (а.с.38, 39, 42, 43, 46, 47, 50, 51, 54, 55, 58, 59, 62, 63).

Згідно інформації Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 26.03.2025, об`єкти нерухомого майна перебувають у власності ОСОБА_1 використовуються ним особисто, як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури та виключно в межах сільськогосподарських потреб. Зокрема, ОСОБА_1 , займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах та здійснює операції з її постачання, тобто є товаровиробником (а.с.80).

ГУ ДПС у Кіровоградській області на дані об`єкти нерухомого майна нарахувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) за 2023 рік шляхом винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (а.с.7-13).

Не погодившись із цими ППР, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано особливості та порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, визначені підпунктами «а» - «л» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, який набрав чинності 01 січня 2019 року, внесено зміни до ПК України і підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

В силу вимог пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Таким чином визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Висновок аналогічного характеру викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №820/3706/17.

Прийняттям Закону України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII законодавець уточнив з 01 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи. Умовою звільнення об`єктів нерухомості від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Зазначена редакція була чинною і до 31.12.2023, тобто на час виникнення спірних правовідносин.

Тож установлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

З аналізу приписів підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України слідує, що підставою їх застосування є одночасна сукупність двох умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) такий об`єкт нерухомості віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності особи.

За змістом підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься й у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Матеріалам справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності належать такі об`єкти нежитлової нерухомості сільськогосподарського призначення.

Об`єкти нерухомості, які належить позивачу на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що підтверджується інформацією Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 26.03.2025.

З огляду на встановлені обставини, суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у відзиві.

Суд наголошує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач, у свою чергу, на підтвердження правомірності винесення спірних рішень вказує, що вищевказане майно позивач не використовує у сільськогосподарській діяльності оскільки не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Суд не погоджується із такими доводами з огляду на наступне.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (п.п. «г» п. 30.9 ст. 30 ПК України).

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 ПК України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Як зазначено судом вище, пільга, встановлена п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення», як «мета використання чого-небуть», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

Підтвердженням того, що норма підпункту «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Також, не встановлено обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності Законом України від 28.12.2014 №71-VIII, при цьому умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначено цільове призначення їх використання та встановлено вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

У матеріалах справі відсутні будь-які докази, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

Отже, помилковими та необґрунтованими є висновки відповідача, що позивач не має права на пільгу, встановлену зазначеною нормою, оскільки не використовує об`єкти нерухомості за цільовим призначенням.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 01.10.2019 у справі №0340/1905/18 та від 24.04.2020 у справі №540/2206/19, яку суд враховує в силу імперативних вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, належні позивачеві об`єкти нежитлової нерухомості віднесені до будівель сільськогосподарського призначення Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовуються позивачем як сільськогосподарським товаровиробником для здійснення сільськогосподарської діяльності, що не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області, якими визначено ОСОБА_1 суму податкових зобов`язань за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», а саме: - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 2 907,80 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 56 668,60 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 4 160,70 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 38 149,80 грн. за 2023 рік; - від 022.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 11 028,20 грн. за 2023 рік; - від 02.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 34 383,73 грн. за 2023 рік; - від 03.05.2024 р. №0-1123-UA0018331 на суму 12 569,20 грн. за 2023 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області () 1598,68 грн. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК