Справа № 240/17849/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/17849/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у вигляді незастосування при обрахуванні належного грошового забезпечення за період проходження військової служби з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу за деяких інших осіб" (надалі Постанова № 704) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (надалі Закон № 1928-IX), Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (надалі Закон № 2710-IX) на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року перерахунок та виплату усього належного на день звільнення грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови № 704 (в редакції чинній з 29 січня 2020 року) розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом № 1928-IX на 01 січня 2022 року, Законом № 2710-IX на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії за посадою, яку займав на час звільнення зі служби, в тому числі: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки, грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2024 року, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 19 діб, за 2023 рік тривалістю 17 діб, за 2024 рік тривалістю 13 діб, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 14 діб за період з 2023-2024 роки.

Позовні вимоги мотивовані виплатою грошового забезпечення під час проходження військової служби у неналежному розмірі, оскільки при обрахунку посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року. Натомість відповідачем виплачувалось грошове забезпечення (посадовий оклад та оклад за військовим званням) з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що також зумовило заниження компенсаційних виплат при звільненні та одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 позов не визнав. У відзиві на позовну заяву, насамперед, зазначає про те, що нарахування спірного грошового забезпечення у період з 17 лютого 2022 року по 19 травня 2023 рік включно проводила Військова частина НОМЕР_2 , на службі у якій перебував позивач, а Військова частина НОМЕР_1 , своєю чергою, проводила виплати відповідно до поданих документів (витягу із наказу), що подає частина, яка знаходиться на фінансовому забезпечені у Військовій частині НОМЕР_1 (як розпорядника коштів третього рівня). Тому відповідач стверджує про безпідставність заявлених до нього вимог.

Разом з тим, по суті позовних вимог відповідач зазначає, що на момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 вказаної постанови було викладено у редакції згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 (яка набрала чинності 24 лютого 2018 року; надалі - Постанова № 103), за якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Незважаючи на втрату чинності пунктом 6 Постанови № 103 з 29 січня 2020 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, Постанова № 704 підлягає застосуванню, як стверджує відповідач, у редакції Постанови № 103, тобто при обрахунку грошового забезпечення застосовується показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2018 року. Оскільки натепер жодних змін у грошовому забезпеченні Урядом не вносилось як і змін до Постанови № 704 , вимоги позивача вважає безпідставними.

Ухвалою від 27 січня 2025 року суд залучив Військову частину НОМЕР_2 до участі у справі другим відповідачем, відтак в силу частини шостої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) судовий розгляд справи розпочався спочатку.

У відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_2 позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції наполягає на тому, що із втратою чинності пунктом 6 Постанови № 103 відповідно до судового рішення у справі № 826/6453/18, застосуванню підлягає пункт 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 103, за яким до розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця береться прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року. Тому, вважає правильно розрахованим посадовий оклад позивача: з 26 лютого 2022 року (дати зарахування до списків військової частини на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 6) у сумі 2730 грн (1762 х 1,55 = 2730 грн); з 19 червня 2022 року (на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19 червня 2022 року № 100 позивача призначено водієм зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки) у сумі 2730 грн (1762 х 1,55 = 2730 грн); з 13 березня 2023 року (на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13 березня 2022 року № 72 позивача призначено старшим механіком-водієм танкового взводу роти вогневої підтримки) у сумі 2730 грн (1762 х 1,55 = 2730 грн). З таких підстав просить суд відмовити у позові.

Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Суд встановив, що упродовж спірного періоду ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 07 червня 2024 року у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2022 року № 6 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , стрільця другої роти другого взводу першого відділення, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 6, зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 з 26 лютого 2022 року; на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 19 червня 2022 року № 100 (по стройовій частині) позивача увільнено від посади водія другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти та призначено водієм зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки; на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 13 березня 2023 року № 72 (по стройовій частині) позивача увільнено від вказаної посади та призначено старшим механіком-водієм танкового взводу роти вогневої підтримки.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 06 червня 2024 року № 165 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого механіка-водія танкового взводу, з 06 червня 2024 року виключено зі списків особового складу як такого, що вибув до нового місця служби.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2024 року № 159 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23 травня 2024 року № 55-РС (по особовому складу) на посаду сержанта резерву 2 взводу резерву сержантського складу 316 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 07 червня 2024 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 червня 2024 року № 65-РС (по особовому складу) молодшого сержанта ОСОБА_1 , молодшого сержанта резерву 316 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 "Про військовий обов`язок і військову службу", а на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2024 року № 167 позивача з 15 червня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини.

На заяву позивача щодо перерахунку грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, Військова частина НОМЕР_2 листом від 01 серпня 2024 року № 38/2592 повідомила позивача про те, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2018 року та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 11 лютого 2025 року № 38/365 у період проходження служби з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року позивачу встановлено: тарифний розряд 4, тарифний коефіцієнт 1,55, посадовий оклад 2730 грн (наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 26 лютого 2022 року № 6); тарифний розряд 4, тарифний коефіцієнт 1,55, посадовий оклад 2730 грн (наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 19 червня 2022 року № 100); тарифний розряд 8, тарифний коефіцієнт 1,75, посадовий оклад 3080 грн (наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 13 березня 2023 року № 72).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 позивачу у період проходження служби з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року нараховано та виплачено грошову допомогу для оздоровлення: за 2022 рік у сумі 13466,85 грн (на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 20 грудня 2022 року № 447); за 2023 рік у сумі 22887,98 грн (на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 21 червня 2023 року № 404); за 2024 рік у сумі 22887,98 грн (на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 лютого 2024 року № 221).

Згідно з карткою особового рахунка ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 позивачу у липні 2024 року виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у сумі 22887,98 грн; грошову компенсацію за невикористану відпустку у сумі 66374,91 грн, одноразову допомогу при звільненні у сумі 24719,02 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII).

Окрім того, цей Закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 704 ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 у редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Водночас у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

З 24 лютого 2018 року набрала чинності Постанова № 103, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постанова № 103 набула чинності 24 лютого 2018 року.

Так, відповідно до статті 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року визначено на рівні 1762 гривень.

Отже, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, та, відповідно, передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 року № 1644 і від 30 серпня 2017 року № 704" виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: "1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.". В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704.

Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.

За змістом викладу позовних вимог у позовній заяві позивач оспорює правомірність нарахування і виплати йому грошового забезпечення за період з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року. Тобто, позивач доводить, що посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу має визначатися за правилами пункту 4 Постанови № 704 - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, тобто на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, а не "на 01 січня 2018 року" на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Своєю чергою, застосування згаданих нормативних актів вже було предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 суд касаційної інстанції висловився, зокрема, про таке: "на думку колегії суддів зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14 листопада 2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон № 294-IX) та Закон № 1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Так, частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"."

Своєю чергою, Закони № 1928-ІХ, № 2710-IX не містять застережень щодо застосування у 2022-2023 роках як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 29 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, згідно із яким прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу Законам № 1928-ІХ, № 2710-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

За результатом розгляду адміністративної справи ураховуючи встановлені обставини цієї справи та за наведеного вище правового регулювання суд дійшов висновку, що посадовий оклад ОСОБА_1 , його оклад за військовим званням як військовослужбовця, з 17 травня 2022 року (у межах заявлених вимог) по 19 травня 2023 року включно мав визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (а не "на 01 січня 2018 року"). З тих самих мотивів відповідачем неправильно нараховувалась й грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік (згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 11 лютого 2025 року № 38/367, а позивачем не надано доказів протилежного, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки не нараховувалась та не виплачувалась позивачу).

Разом з тим, 20 травня 2023 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704" (надалі Постанова № 481), пунктом 2 якої внесено зміну до пункту 4 Постанови № 704 й викладено абзац перший в такій редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка визначала застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, був застосовним до 19 травня 2023 року включно. У таких висновках суд виходить із встановленого частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII положення щодо виплати грошового забезпечення у розмірах, які встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з 20 травня 2023 року до розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб підлягає урахуванню розрахункова величина 1762 грн, встановлена пунктом 4 Постанови № 704 в чинній редакції.

Як визначено у пункті 6 Розділу XXXІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, розрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. А згідно з пунктом 5 Розділу XXXII цього ж Порядку одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби військовослужбовців обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Тому, виходячи із заявлених позивачем вимог, у зв`язку із набранням чинності Постановою № 481, грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та грошова допомога при звільненні, виплачені позивачу у липні 2024 року, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік (виплачена у липні 2024 року у період служби у Військовій частині НОМЕР_1 ), грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік, а також ця допомога за 2023 рік, яка нарахована та виплачена у червні 2023 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21 червня 2023 року № 404 у порядку пункту 8 розділу І та відповідно до розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, перерахунку не підлягають. Тому у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Зважаючи на відсутність понесених позивачем судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо застосування при обрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу за деяких інших осіб", в редакції з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити за період з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року перерахунок, а Військову частину НОМЕР_1 провести виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням раніше виплачених сум, визначеного з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", в редакції з 29 січня 2020 року, з розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

17.04.25