Справа № 200/1572/25
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Справа№200/1572/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 07 липня 1993 року по 01 травня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву від 08 січня 2025 року про перерахунок пенсії із врахуванням Закону України «Про державну службу».

Ухвалою суду від 07 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу встановлено строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: надання доказів надсилання копії позову та копій доданих до нього документів відповідачу (квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС); надання належним чином засвідчених копії паспорта громадянина України із сторінкою зареєстрованого місця проживання та копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків; уточнення позовних вимог щодо оскарження рішення та дати заяви про перерахунок пенсії, яку слід зобов`язати відповідача розглянути.

12 березня 2025 року на виконання ухвали суду від 07 березня 2025 року позивачем надано докази надсилання копії позову та копій доданих до нього документів відповідачу, копії паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача, а також надано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог. Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/1572/25. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, зазначеною ухвалою у відповідача витребувано докази у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 13 січня 2023 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 08 січня 2025 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії з 13 січня 2025 року (тобто по досягненні 62 років) згідно із Законом України «Про державну службу», на що отримав відмову у перерахунку з причини відсутності відповідних довідок. 30 січня 2025 року він звернувся з додатковою заявою та надав довідки про заробітну плату та нараховані внески, але знову отримав відмову з причини незарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року. Скарга позивача від 07 лютого 2025 року до Правління Пенсійного фонду у м. Києві на непрофесійні дії працівників регіональних відділень була проігнорована. З відмовами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивач не згоден. Вказує, що станом на 01.05.2016 року він мав більше 20 років стажу роботи в органах місцевого самоврядування, який зараховується до стажу державної служби.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначив, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. Прикінцевими положеннями Закону №889-VІІІ збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993. Відповідно до пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІ державним службовцям за певних умов призначаються пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993. Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823. Відповідно до цієї постанови призначення пенсій деяким категоріям осіб, право на призначення пенсії державного службовця мають особи, які: станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців; мають необхідний стаж державної служби, а саме: особи, які на день набрання чинності Законом №889 мають не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 (сім категорій посад держслужбовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців відповідними актами Кабінету Міністрів України). Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. До стажу державної служби ОСОБА_1 зараховано період роботи з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів. З 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001, згідно з яким керівні посади і спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058. Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону № 889. Відповідач зазначає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 20 вересня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 січня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи.

10 січня 2025 року позивач через вебпортал електронних послуг звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, датованою 08 січня 2025 року, про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», просив здійснити перерахунок з 13 січня 2025 року.

Вказана заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За наслідком розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 10 січня 2025 року № 09, яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015. У рішенні зазначено, що згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_3 від 19.07.1982 ОСОБА_1 24.07.2001 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування, робота в органах місцевого самоврядування зараховується як державна служба до 04.07.2001. Оскільки до заяви додано скановану ксерокопію паспорта, а також відсутні довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою, затвердженою Постановою правління ПФУ від 17.01.2017 № 3-1, підстав для перерахунку пенсії немає.

30 січня 2025 року позивачем подана заява у доповнення до заява, датованої 08 січня 2025 року. До заяви позивачем були додані довідки згідно із додатками 4 6 до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 «Призначення пенсій деяким категоріям осіб».

Заяву від 30 січня 2025 року за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та рішенням № 09 від 05 лютого 2025 року відмовлено, оскільки з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби.

17 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 09 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення від 10 січня 2025 року. У рішенні зазначено, що статтею 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з підпунктом 1 пункту 2 розділу ХІ Закону № 889, Закон України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІІ Закону № 889. З огляду на положення пунктів 10 і 12 розділу ХІІ Закону № 889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889 (на 01.05.2016) мали відповідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. До стажу державної служби заявнику зараховано період роботи з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів. 04.07.2001 року набрав чинності Закон України № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001. Відповідно до статті 21 Закону №2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби, тому для переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» підстави відсутні.

Суд зазначає, що позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 09 від 17 лютого 2025 року. Позивач зазначає, що станом на 01 травня 2016 року мав необхідних 20 років стажу державної служби для переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», просить зарахувати період роботи з 07 липня 1993 року по 01 травня 2016 року на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII), пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Водночас для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІі розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.

Відповідно до оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року підставою для відмови позивачу у переході на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII слугувало те, що позивач станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби та не має необхідного стажу державної служби.

Пунктом 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2016 року №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01 травня 2016 року), який визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ (набрав чинності 28 грудня 1993 року), на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Також установлено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 був затверджений Порядок №283. Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Як вбачається з позовної заяви та спірного рішення, спірним для зарахування до стажу державної служби є період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року. Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

За приписами пункту 4 Постанови №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 позивач:

- 07.07.1993 року прийнятий до Краснолиманського міськвиконкому головою комітету у справах молоді (запис № 19);

- 06.05.1994 року на підставі ст. 24, 25, 26 Закону України «Про державну службу» присвоєна 6 категорія 12 ранг державного службовця (запис № 20);

- 26.05.1994 року прийняв присягу державного службовця (запис № 21);

- 31.07.1997 року Комітет у справах молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї та молоді (запис № 22);

- 07.08.1997 року призначений завідуючим відділом у справах сім`ї та молоді. Присвоєна 5 категорія 10 ранг державного службовця (запис № 23);

- 27.12.1999 року призначений черговий 9 ранг державного службовця (запис № 24);

- 23.07.2001 року на підставі статті 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 25);

- 24.07.2001 року склав Присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 26);

- 27.02.2006 року Відділ у справах сім`ї та молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 27);

- 27.02.2006 року призначений на посаду завідувача відділу у справах сім`ї та молоді реорганізований у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 28);

- 11.05.2006 року посада завідувача відділу у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради перейменована на посаду начальника відділу у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 29);

- 02.02.2009 року звільнений із займаної посади за переведенням у відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради з правом юридичної особи п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис № 30);

- 02.02.2009 року призначений на посаду начальника відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Краснолиманської міської ради (запис № 31);

- 21.07.2016 року Відділ у справах сім`ї, молоді та спорту Краснолиманської міської ради перейменований на відділ у справах сім`ї, молоді та спорту Лиманської міської ради (запис № 32);

- 26.12.2017 року звільнений із займаної посади у зв`язку з реорганізацією п. 1 ст. 40 КЗпП України (запис № 33);

- 27.12.2017 року призначений на посаду начальника відділу з питань цивільного захисту, мобілізаційної роботи та військового обліку виконавчого комітету Лиманської міської ради, як такого, що перебуває у кадровому резерві для служби в органах місцевого самоврядування. Збережено 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії (запис № 34);

- 09.03.2022 року звільнений з посади п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (запис № 35).

Як вбачається зі спірного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року до стажу державної служби позивача зарахований період з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, який становить 7 років 11 місяців 28 днів. Починаючи з 04.07.2001 року, ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби.

Суд зазначає, що 04 липня 2001 року набрав чинності Закон №2493-ІІІ. Пунктами 2, 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2493-ІІІ передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР), цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 внесено зміни до пункту 2 Порядку №283, доповнивши новим абзацом, за змістом якого до стажу державної служби включається час роботи: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (№2493-III), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац тринадцятий).

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).

Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад.

Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, посади, які обіймав позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а відтак цей період підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Отже, з урахуванням наведених правових норм період роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III (керівник відділу та інших виконавчих органів міських рад з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З огляду на встановлені судом обставини справи, позивач станом на 01.05 2016 року має більше 20 років стажу державної служби (період з 07.07.1993 року по 04.07.2001 року, зарахований пенсійним органом до стажу державної служби, та період з 04.07.2001 року по 01.05.2016 року, який підлягає зарахуванню до стажу державної служби). Водночас, станом на 01 травня 2016 року позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, відтак позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 07 липня 1993 року по 01 травня 2016 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до спірного рішення територіальним органом Пенсійного фонду України період з 07 липня 1993 року по 04 липня 2001 року зарахований до стажу державної служби позивача. Відтак, відсутні підстави для зобов`язання відповідача повторно зараховувати цей період до стажу державної служби.

Крім того суд зауважує, що заява позивача про перерахунок пенсії від 08 січня 2025 року було подана до пенсійного органу через вебпортал електронних послуг 10 січня 2025 року.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 лютого 2025 року № 09 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії, подану 10 січня 2025 року, зарахувавши до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року включно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) від 17 лютого 2025 року № 09 про відмову ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), подану 10 січня 2025 року, про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу державної служби період його роботи на посадах у місцевому самоврядуванні з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року включно.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар