Справа № 420/5661/25
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №420/5661/25
Провадження № 2-а/521/85/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Должненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 16.01.2025 рокуйого зупинили на АДРЕСА_1 та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 . Того ж дняначальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 був складено протокол № АВ/183 за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Так як ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , розгляд справи передали до відповідної установи.

23.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову про адміністративне правопорушення № 1015, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. З оскаржуваною постановою він категорично не погоджується та вважає її незаконною, оскільки після закінчення шкільного навчального закладу він був на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 ) АДРЕСА_1 як призовник. Під час оновлення своїх військово-облікових даних було виявлено відсутність в Єдиному державному реєстрі призовників. Причини такої відповідачем з`ясовані не були, його особова справа не оглядалася. Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 1015 від 23.01.2025 року, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року справу передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року у вищевказаній справі було відкрито провадження з повідомлення про виклик сторін.

02.04.2025 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що ОСОБА_1 порушує правила військового обліку, а саме: не оновив військово облікові документи. Як наслідок, щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, а також ознайомлено з його змістом. Твердження позивача про те, що у нього був виготовлений військово-обліковий документ та він перебуває на військовому обліку не відповідають дійсності. Інформація про облік військовозобов`язаних та їхні військово-облікові документи вноситься уповноваженими особами органів ІНФОРМАЦІЯ_5 до електронного реєстру «Оберіг». Оскільки у вищезазначеному реєстрі відсутня інформація про оновленні військово-облікові документи ОСОБА_1 , його твердження про те, що він перебував на військовому обліку не заслуговують на увагу суду. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову.(а.с. 30-58).

16.04.2025 року від позивача надійшла до суду заперечення на відзив. В обґрунтування своїх доводів останній зазначив, що долучені стороною відповідача докази свідчать про його взяття на облік 24.02.2023 року. Крім того, з огляду на зміст заперечень ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк його притягнення до адміністративної відповідальності сплинув ще в 2022 році, а правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП він вчинити не міг, оскільки дана норма введена у дію лише 19.05.2024 року. Заявлені позовні вимоги підтримує.

Сторони до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

З огляду на те, що сторони у повному обсязі скористалися своїми правами щодо подання процесуальних документів, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.01.2025 року начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 лейтенантом ОСОБА_2 було складено щодо позивача ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № АВ/183, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 порушує правила військового обліку, а саме:

16 січня 2025 року о 10 год.20 хв. під час особливого періоду, в умовах воєнного стану та під час проведення загальної мобілізації, під час особливого візиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що ОСОБА_3 у порушення вимог абз.3 пп.10? п. 1 Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» затвердженого Законом України № 2105-ІХ та вступу змін до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.05.2024, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста, або у районному (міським) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, персональні дані не уточнені і на час складання протоколу чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. (а.с. 8-10).

23.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_4 було винесено щодо ОСОБА_1 постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1015, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с. 6).

Зі змісту вищевказаної постанови слідує наступне: ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 р. № 3633-ІХ.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 в 2021 році отримав військове звання «молодший лейтенант запасу» після чого не звернувся для оформлення військово-облікового документу, проходження військово-лікарської комісії, не оновив облікові данні, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, в наслідок своєї бездіяльності допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 р. № 3633-ІХ, тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

З інформації яка містяться в протоколі № АВ/183 про адміністративне правопорушення від 16.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 викликали для складання постанови ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1015 на 17 год.00хв. на 26 січня 2025 року. Фактично постанова № 1015 винесена 23 січня 2025 року, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення № АВ/183, який був складено відносно ОСОБА_1 мова йде взагалі про іншу особу правопорушника ОСОБА_5 , що в свою чергу вказує на безпідставність постанови ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1015 складеної відносно ОСОБА_1 .

Рекомендованим листом позивачу відправлено копію оскаржуваної постанови з супровідним лисом від 06.02.2025 №1856.

Указом Президента України №65/2022від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022,у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, зокрема указами № 272/2024 від 06.05.2024, № 470/2024 від 23.07.2024, востаннє на 90 діб Указом Президента України №741/2024 від 28.10.2024 затвердженого Законом України № 4025-IX від 29.10.2024.

Відповідно до пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Згідно пп. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

на військовий облік військовозобов`язаних:

які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;

які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП визначено, що:

(ч. 1 статті) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

(ч. 3 статті) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № АВ/183 від 16.01.2025 року, у такому взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Варто зауважити, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд наголошує, що до протоколу про адміністративне правопорушення № АВ/183 від 16.01.2025 року, не долучено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_3 та не виконує правила військового обліку.

Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови не надано.

Натомість, як вбачається із долученої до відзиву на позовну заяву алфавітної картки з інформаційної бази ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_1 з 24.02.2023 року перебуває на військовому обліку (а.с. 45). Інформація про його місце проживання наявна в інформаційній базі даних.

Варто також зауважити, що свій обов`язок з приводу оновлення даних, який визначений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 станом на 16.01.2025 року не порушив.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на кінцевий термін уточнення даних 16.07.2024) передбачено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачають обов`язок військовозобов`язаного, яким є позивач, уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

Вказане положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», набуло чинності 18 травня 2024 року у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024року №3633-IX.

У період з 18.05.2024 по день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо позивача, Президент України лише приймав укази про продовження строку загальної мобілізації № 470/2024від 23.07.2024 та № 741/2024 від 28.10.2024, які не є тотожними указу про загальну мобілізацію, який був прийнятий 24.02.2022 за № 65/2022.

Крім того, станом на 24 лютого 2022 року стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачала обов`язку інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнювати свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, суд дійшов висновку, що обов`язок уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України у військовозобов`язаних може виникнути лише після 18.05.2024 (дата набрання чинності Законом України №3633-IX від 11.04.2024) і лише у випадку, якщо Президент України прийме указ про оголошення мобілізації.

Після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а тому суд дійшов висновку, що у позивача не виникло обов`язку виконати припис абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини та практику Суду як джерело права.

У п. 272 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 (заява №42310/04), Суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої застосовується обов`язок обґрунтовувати рішення, може бути різною залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зауважує, що положеннями пункту 1 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-IX , громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронно їпошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Однак, відповідач приймаючи оскаржувану постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, обставини щодо можливого порушення вказаного нормативного акту не встановлював, посилання на них в оскаржуваній постанові відсутні, а тому суд не застосовує положення цієї норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 (тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 до ІНФОРМАЦІЯ_9 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_9 за справою по адміністративне правопорушення № 1015 від 23.01.2025 року, якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 про скасування постанови на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 1211 (тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 16 квітня 2025 року.

Суддя О.С. Леонов

16.04.25