Справа № 340/6429/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/6429/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року (суддя Науменко В.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 23.12.2024 року) в справі №340/6429/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання погодити рапорт на звільнення з військової служби за сімейними обставинами,

в с т а н о в и в:

02.10.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача, у зв`язку з відмовою у погодженні рапорту від 17.09.2024 року на звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г», пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язати відповідача погодити рапорт від 17.09.2024 року на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за один із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, згідно п.п. «г», п. 2, ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призваного під час мобілізації, шляхом видачі наказу про виключення зі списків особового складу військової частини.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 17.09.2024 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , розглянути рапорт ОСОБА_1 від 17.09.2024 про звільнення з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(за сімейними обставинами), з урахуванням висновків суду, про результати розгляду повідомити ОСОБА_1 .

З рішенням суду першої інстанції не погодилась Військова частина НОМЕР_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказував, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, на момент розгляду адміністративної справи строк дію воєнного стану в Україні продовжено. Згідно статті 26 частини 4 пункту 2 підпункту «г» та абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України № 2232-XII під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за особою з числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена довідкою медичного огляду, проте відсутній належний медичний висновок. Медичний висновок визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу. Медичний висновок це документ, який містить відомості про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я. Апелянт вказував, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби оскільки довідкою МСЕК не зазначена необхідність стороннього догляду за його матір`ю. Експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було подано рапорт командуванню Військової частини НОМЕР_1 з проханням звільнити його з військової служби відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за хворою матір`ю. До рапорту надано копію висновку лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667, щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи та копію довідки МСЕК. Відповідно до пп. «г» п.2 ч.4 та п.3 ч. 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою мамою, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком ЛКК та довідкою МСЕК. Суд першої інстанції вказував, що підстави для обґрунтування причин залишення рапорту позивача без реалізації, є помилковими і необґрунтованими, позаяк позивач звертався з рапортом щодо його звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю інвалідом ІІ групи, а тому доведення відсутності інших осіб, що можуть здійснити догляд, не є обов`язком позивача. Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини. У разі надходження до відповідного органу військового управління належно оформленого письмового звернення громадянина, воно в обов`язковому порядку та строки, встановлені Інструкцією, належить прийняттю та розгляду. За наслідками розгляду, заявника має бути повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду рапорту позивача 17.09.2024 року про звільнення з військової служби за підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка згідно акту огляду МСЕК визнана інвалідом ІІ групи та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 1972 року народження є матір`ю ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.1997 року. Батьками позивача є: мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 , шлюб між якими розірвано 08.10.2007 року відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 .

Згідно довідки лікарсько-консультативної комісії при КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №435 від 10.05.2024 року ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до висновку №435 від 10.05.2024 року форми №080-4/о, ОСОБА_2 має порушення функцій організму і рекомендації щодо отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Встановлено, що ОСОБА_2 згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №843035 від 03.09.2024 року є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання), інвалідність встановлена на строк до 01.10.2025 року.

Відповідно до матеріалів справи, 17.09.2024 року ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я командира 3 навчальної роти НОМЕР_4 навчального батальйону про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю. Відсутня інформація про розгляд рапорту.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який продовжувався і діє на теперішній час.

Відповідно до ч.5 ст.1, «г» п.2 ч.4, п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинній на момент подання рапорту) від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно п.17 ст.1, частин 1, 2, 3, 5, 7 ст.13, частин 2, 4 ст.16 Закону «Про соціальні послуги» соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України. До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать: 1) установи/заклади надання соціальних послуг (стаціонарні, реабілітаційні, тимчасового перебування); 2) інші установи/заклади соціальної підтримки (обслуговування), у тому числі спеціалізовані служби підтримки осіб, постраждалих від домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності. Оплата праці працівників надавачів соціальних послуг має забезпечувати належні матеріально-побутові умови для ефективної діяльності працівників, підвищувати престижність професії, сприяти підвищенню кваліфікації працівників. Умови оплати праці працівників надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору визначаються Кабінетом Міністрів України. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть встановлювати додаткові стимулюючі виплати працівникам надавачів соціальних послуг. Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуг. Соціальні послуги за типами поділяються на, зокрема, комплексні соціальні послуги, що передбачають узгоджені дії фахівців з надання постійної або систематичної комплексної допомоги (догляд, виховання, спільне проживання, соціальний супровід, кризове втручання, підтримане проживання, соціальна адаптація, соціальна інтеграція та реінтеграція тощо). Соціальні послуги залежно від строку надання поділяються на послуги, що надаються, зокрема, постійно - не менше одного разу на місяць протягом більше одного року. Базовими є такі соціальні послуги, зокрема, догляд вдома, денний догляд.

Відповідно наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.021 року №407 затверджено форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Отже, Закон передбачає дві умови, а саме: наявність інвалідності І чи ІІ групи та необхідність постійного догляду

Передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, мають право бути звільненими з військової служби на підставах та під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно довідки МСЕК №843035 від 03.09.2024 року ОСОБА_2 встановлено ІІ група інвалідності. Згідно висновку №435 від 10.05.2024 року лікарської комісії медичного закладу за формою первинної облікової документації, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок порушення функцій організму.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 і не має більше родичів та осіб, які можуть здійснювати сторонній догляд за нею, згідно висновку лікарів не може самостійно самообслуговуватися, тобто потребує постійного догляду.

Медичні висновки щодо ОСОБА_2 свідчать про необхідність постійного догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, цей догляд може здійснюватися, в тому числі рідними, зокрема, сином.

Згідно п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, з службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця). Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Позивач 17.09.2024 року звернувся з рапортом про своє звільнення з військової служби. Не встановлено розгляд рапоту та надання на нього відповіді.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення. Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини. Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження. Рапорт позивача повинен бути належним чином розглянутий.

Відсутність будь-яких доказів розгляду відповідачем рапорту позивача вказує на бездіяльність відповідача саме щодо нерозгляду рапорту щодо його звільнення з військової служби.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року в справі №340/6429/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко