Справа № 200/8853/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 200/8853/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перевірив та не зобов`язав третю особу перепризначити та виплатити невиплачену субсидію позивачу з 14.04.2023 до 01.08.2024 згідно особової справи №10135, щодо будинку, який не був введений у експлуатацію, але по якому 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок Л-1; літньої кухні Ж ; сараю К; погрібу під К; літнього душу Е; вбиральні З Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, по якому нараховують комунальні послуги;

- зобов`язати відповідача перевірити достовірність відомостей внесених третьою особою у свої рішення про відмову у субсидії, про те чи має (чи мав) позивач у власності транспорт менше 10 років випуску, чи більше одного житлового приміщення на день прийняття кожного рішення про відмову, покарати винних посадових осіб у фальшуванні відомостей;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії позивачу, яка невиплачена з 14.04.2023 до 01.08.2024 по особовій справі №10135 по будинку, який не був введений в експлуатацію, але по якому нараховують комунальні послуги та 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок Л-1; літньої кухні Ж ; сараю К; погрібу під К; літнього душу Е; вбиральні З Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації;

- стягнути з відповідача на користь позивача 550 000 (п`ятсот тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок UA 0147143 в ТВБВ № 10026/0020 філії ГУ по м. Києву та Київській обл, АТ Ощадбанк;

- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 2018 року є пенсіонером. З 2017 року по особовій справі № 10135, отримує субсидію на комунальні послуги по вул. Маяковського 12, в м. Гребінка, Полтавської області, на будинок, який був побудований родиною позивача у 2016 році, після будівництва був придатним для проживання, але не був введений в експлуатацію. Вказує, що відповідно до довідки про взяття на облік від 14.03.2019р. № 1608- є внутрішньо переміщеною особою. 23.10.2024р. ГУ ПФУ в Полтавській області надіслали лист № 18427-17098/К-02/8 -1600/24 , де повідомили про призначення позивачу субсидії , а саме: Рішенням № -2024-6 від 16.09.2024р. Вам призначена субсидія на житловокомунальні послуги на неопалювальний період з 01.08.2024р. по 30.09.2024р. в розмірі 175.05 грн, щомісяця. Рішенням № -2024-7 від 17.10.2024р. Вам автоматично перерахована житлову субсидію на опалювальний період: з 01.10.2024 по 31.10.2024р. - 1471.03 грн. з 01.11.2024 по 31.03.2025р. 2686.03 грн (щомісяця) з 01.04.2025р. по 30.04.2025р. 1430.53 грн. 19.09.2024 р. ПФ України надіслав позивачу відповідь на скаргу, де повідомляє, що позивач звертався 17.05.2024р. з заявою та декларацією на субсидію, але ГУ ПФУ в Полтавській області під час розгляду отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про власність у позивача більше ніж одне житлове приміщення, тому було відмовлено. Вважаючи, що йому протиправно відмовлено у субсидії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

03.03.2025 через "Електронний суд" відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджуючись з позовом надіслав до суду відзив, в якому вказав, що до Пенсійного фонду України від Позивача надійшли: скарга від 11.02.2024 (вх. № 7707/К-2800-24 від 14.02.2024), скарга від 17.03.2024 (вх. № 15472/К-2800-24 від 21.03.2024), скарга від 22.08.2024 (вх. № 46504/К-2800-24 від 23.08.2024), скарга від 03.09.2024 (вх. № 48328/К-2800-24 від 04.09.2024), скарга від 13.09.2024 (вх. № 50220/К-2800-24 від 16.09.2024), скарга від 03.10.2024, що надійшла до Пенсійного фонду та від Національної соціальної сервісної служби України (вх. № 54146/К-2800-24 від 07.10.2024, вх. № 57401/К-2800-24 від 30.10.2024), додаток до скарги від 03.10.2024 (вх. № 54149/К-2800-24 від 07.10.2024), щодо неправомірності відмови у призначенні субсидії внаслідок використання недостовірної інформації щодо наявності двох житлових приміщень. Скарги Позивача розглянуті Фондом та за наслідками розгляду надано ґрунтовні відповіді (копії додаються) на підставі документів наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. На скаргу позивача від 11.02.2024 (вх. № 7707/К-2800-24 від 14.02.2024) у відповіді Фонду, наданої листом від 11.03.2024 № 8954-7707/К-03/8-2800/24, надано роз`яснення щодо порядку та умов призначення субсидії, переліку документів, що подаються до заяви/декларації, повідомлено про виплату субсидії по квітень 2023 року, перевірено дії Головного управління під час розгляду поданих Позивачем 11.01.2024 та 12.01.2024 заяви та декларації, повідомлено про причини відмови у призначенні субсидії та дії, які необхідно вчинити для її призначення. Листом Пенсійного фонду від 15.04.2024 № 14391-15472/К-03/8-2800/24 на скаргу від 17.03.2024 (вх. № 15472/К-2800-24 від 21.03.2024), з урахуванням повторно поставлених питань, Позивачу повідомлено про надання відповіді листом від 11.03.2024 № 8954-7707/К-03/8-2800/24 та повторно надано роз`яснення з питань На скарги від 22.08.2024 (вх. № 46504/К-2800-24 від 23.08.2024), від 03.09.2024 (вх.№ 48328/К-2800-24 від 04.09.2024) та від 13.09.2024 (вх. № 50220/К-2800-24 від 16.09.2024), в яких порушені тотожні питання, надано відповідь листом Фонду від 19.09.2024 № 2800-030302-8/56472 та повторно повідомлено заявника щодо порядку та умов призначення субсидії, переліку документів, що подаються до заяви/декларації, повідомлено про виплату субсидії по квітень 2023 року, перевірено дії Головного управління під час розгляду поданих Позивачем 11.01.2024 та 12.01.2024 заяви та декларації, повідомлено про причини відмови у призначенні субсидії та дії, які необхідно вчинити для її призначення (перегляду рішення про відмову в призначенні). Листом Фонду від 01.11.2024 №45654-54146/К-03/8-2800/24 на скаргу від 03.10.2024 (вх. № 54146/К-2800-24 від 07.10.2024) та додаток до скарги від 03.10.2024 (вх. № 54149/К-2800-24 від 07.10.2024) в додаток до вищезазначеного листа від 19.09.2024 № 2800-030302-8/56472 повідомлено Позивачу про те, що рішення про відмову в призначенні житлової субсидії з травня 2024 року переглядається Головним управлінням, а також про те, що Головним управлінням у зв`язку не підтвердженням послуг з постачання та розподілу природного газу та централізованого водопостачання, для вирішення питання про призначення житлової субсидії повторно направлено запити до організацій - виконавців послуг, та про перерахунок житлової субсидії на період 2024 2025 років без звернення позивача. У листі від 26.11.2024 № 48868-57401/К-03/8-2800/24 на скаргу від 03.10.2024 (вх. № 57401/К-2800-24 від 30.10.2024) вкотре надано роз`яснення щодо порядку та умов призначення субсидії, повідомлено про виплату субсидії по квітень 2023 року, призначення субсидії з місяця звернення с заявою та декларацією від 21.08.2024, та її виплату в жовтні 2024 року. Під час розгляду скарг, Фондом з`ясовано, що відмови у призначенні субсидії обґрунтовані відомостями отриманими Головним управлінням, зокрема з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності більше, ніж одного житлового приміщення (реєстраційні номери 00 та 000), не підтвердженням організаціями-виконавцями надання послуг з постачання та розподілу природного газу та централізованого водопостачання, зазначених у заяві про призначення субсидії.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення компенсації за завдану моральну шкоду відповідач зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження причинного зв`язку між неправомірними діями управління та моральними стражданнями позивача, розрахунку суми визначення моральної шкоди.

Також відповідач заперечує проти встановлення судового контролю, оскільки позивачем не наведено причин та не надано жодного доказу того, що Управління буде ухилятись від виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним вище відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач продовжував бездіяти та скривав факт фальшування ГУ ПФУ в Полтавській області наявності у позивача двох житлових приміщень. ПФ України зазначив, що ГУ ПФУ в Полтавській області перегляне рішення про нарахування субсидії з травня 2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2024 справу №200/8853/24 передано на розгляд Полтавського окружного адміністративного суду.

04.02.2025 матеріали адміністративної справи надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду.

04.02.2025 за результатами автоматизованого розподілу позов переданий для розгляду судді Костенко Г.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

03.03.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд п.3 прохальної частини позовних вимог розглядати в наступній редакції:

"Зобов`язати відповідача, зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області, прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії позивачу, яка невиплачена з 14.04.2023р. до 01.08.2024р по особовій справі № 10135 по будинку, який не був введений в експлуатацію, але по якому нараховують комунальні послуги та 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок «Л-1»; літньої кухні «Ж» ; сараю «К»; погрібу під «К»; літнього душу «Е»; вбиральні «З» Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.".

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач отримує субсидію по особовій справі № 10135, отримує субсидію на комунальні послуги по вул. Маяковського 12, в м. Гребінка, Полтавської області, на будинок, який був побудований родиною позивача у 2016 році, після будівництва був придатним для проживання, але не був введений в експлуатацію. Вказує, що відповідно до довідки про взяття на облік від 14.03.2019р. № 1608- є внутрішньо переміщеною особою № 10135 по будинку який ми з дружиною збудували в 2016 2017 рр, який не був введений в експлуатацію, але по якому 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок «Л-1»; літньої кухні «Ж» ; сараю «К»; погрібу під «К»; літнього душу «Е»; вбиральні «З» Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації , та по якому нараховують комунальні послуги.

23.10.2024р. ГУ ПФУ в Полтавській області надіслали лист № 18427-17098/К-02/8 -1600/24 , де повідомили про призначення позивачу субсидії , а саме: Рішенням № -2024-6 від 16.09.2024р. Вам призначена субсидія на житловокомунальні послуги на неопалювальний період з 01.08.2024р. по 30.09.2024р. в розмірі 175.05 грн, щомісяця. Рішенням № -2024-7 від 17.10.2024р. Вам автоматично перерахована житлову субсидію на опалювальний період: з 01.10.2024 по 31.10.2024р. - 1471.03 грн з 01.11.2024 по 31.03.2025р. 2686.03 грн (щомісяця) з 01.04.2025р. по 30.04.2025р. 1430.53 грн

Після неодноразових скарг надісланих до ПФУ, та прохання перевірити нарахування та факт фальшування офіційних відомостей ГУ ПФУ Полтавської області, Пенсійний фонд України не перевіряв, тільки переписував відписки ГУ ПФУ в Полтавській області та надсилав їх позивачу: від 19.09.2024 № 2800-030302-8/56472; від 26.11.2024 № 48868-57401/К-03/8-2800/24; від 01.11.2024 № 45654-54146/К-03/8- 2800/24.

ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслало позивачу відповідь від 28.08.2024р. № 15665-14634/К-02/8-1600/24 , в якій зазначають , що інформація про транспортний засіб у позивача не підтвердилися.

Позивач надіслав знову скаргу до ПФ України , де вимагав перевірити: Надати мені докази с посиланням на моє друге житлове приміщення , рік, дату реєстрації житлового приміщення в реєстрі, яке начеб то він маює, для оскарження в судовому порядку.

19.09.2024 р. ПФ України надіслав позивачу відповідь на скаргу, де повідомляє, що я (позивач) звертався 17.05.2024р. з заявою та декларацією на субсидію, але ГУ ПФУ в Полтавській області під час розгляду отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про власність у мене більше ніж одне житлове приміщення, тому було відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 цього Закону до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, вбачається, що єдиним органом який може визначати умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 07.06.2023 року у справі №426/15669/19 та від 25.06.2020 у справі № 520/3363/19.

Умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме: - житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; - комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами визначає Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі Положення №848).

Згідно з п.4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно з абзацом першим пункту 6 Порядку №848 (у редакції, чинній на момент призначення позивачу субсидії у січні 2015 року) субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Пунктом 7 Порядку №848 було визначено, що субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість осіб визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії.

Відповідно до пункту 12 Порядку №848 субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного (за останні шість місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення, а для придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива - на основі річного за попередній календарний рік.

З 01.05.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022", якою Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива викладено у новій редакції.

Пунктом 2 згаданої постанови установлено, що з 1 травня 2018 р. призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є: особи, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій; внутрішньо переміщені особи; особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства; особи, які є орендарями житлових приміщень (будинків); особи, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають.

Пунктом 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, надалі - Положення №848) визначено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У силу абзацу першого пункту 10 Положення №848 для розрахунку житлової субсидії враховуються доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пункті 9 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.

За змістом пункту 13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 16 Положення №848 після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 14 цього Положення, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктом 14 цього Положення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 №841 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" абзац перший пункту 16 Положення №848 викладено у такій редакції: 16. Після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний строк для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім осіб, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, осіб, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

Крім того, цією постановою абзац третій пункту 16 Положення №848 викладено у такій редакції: Особам, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, особам, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, орендарям, внутрішньо переміщеним особам, громадянам, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарствам, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб, призначення житлової субсидії на наступний строк здійснюється після подання нових заяви та декларації..

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 1 жовтня 2018 року.

При цьому, положеннями пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022" передбачено перелік випадків, в яких призначення житлової субсидії з 01.05.2018 мало здійснюватися лише після подання нових заяви і декларації, зокрема, якщо у складі домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.

Водночас, абзацами першим та третім пункту 16 Положення №848 (в редакції з 01.05.2018) такий випадок не був передбачений, та лише з 01.10.2018 редакція зазначених норм передбачає, що особам, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, призначення житлової субсидії на наступний строк також здійснюється після подання нових заяви та декларації.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Шахове, село Октябрьське, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 .

В той же час матеріали справи містять довідку від 14.03.2019 № 1608- про те, що позивач є внутрішньо перемішеною особою з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

Органи Пенсійного фонду не є суб`єктами формування цих Реєстрів, вони не уповноважені вносити зміни до Реєстрів, лише отримують та використовують відомості щодо наявності/відсутності відповідних майнових/ немайнових прав, які зазначені в Реєстрах.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів, зокрема, щодо здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; цільовим використанням коштів, призначених для виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; використанням страхових коштів, правильністю використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, а також веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання; достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, скарги позивача розглянуті Пенсійним фондом у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", в межах компетенції, в порядку та у строк, встановлені цим Законом, виходячи із правового регулювання окремих питань, заявлених позивачем та надані відповіді. Пенсійним фондом надані роз`яснення якими документами можливо спростувати/підтвердити отримані відомості. При цьому, Позивачу жодним чином не відмовлено у перегляді рішення про відмову у призначенні субсидії при отриманні нових документів що впливають на її призначення.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певну ступінь свободи адміністративного органу застосовувати надані йому в межах закону повноваження на власний розсуд (обирати один з кількох варіантів) без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Відповідно до п. 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій починаючи з 01.12.2022 здійснюється органами Пенсійного фонду України. Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (зі змінами) (далі Положення № 28-2), визначено повноваження Головного управління Фонду, яке, зокрема надає житлові субсидії та пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу ( абз. 1 п. 3).

Відтак, вирішення питання надання субсидії є дискреційним повноваженням Головних управлінь.

Фонд, у межах своєї компетенції, зокрема, може здійснювати контроль за правильністю обчислення Головним управлінням субсидії, водночас не наділений повноваженнями щодо безпосереднього призначення субсидій.

За змістом норм КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом.

Нормативно-правовий акт це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Листи Пенсійного фонду України є відповіддю на звернення та не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні приписів ст. 4 КАС України. Відповіді на звернення не породжують прав та обов`язків для Позивача, не є управлінським рішенням, а є фізичним носієм інформації, що містить відповіді на поставлені питання Позивачем.

Незгода Позивача з наданою відповіддю не свідчить про вчинення Фондом протиправних дій стосовно нього.

Як вбачається з позовної заяви підставою звернення до суду слугувало непризначення з 01.05.2023 субсидії.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень ці правовідносини вже були предметом розгляду суду.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 200/736/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду 19.12.2024, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправними дії/бездіяльністості відповідача, який не перепризначив та не виплачує субсидію позивачу з 01.05.2023 по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку Л-1, по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації; визнання протиправним та скасування рішення відповідача № -2024-1 від 23.01.2024 про відмову у перепризначенні субсидії по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку Л-1 зобов`язання відповідача перепризначити та виплатити невиплачену субсидію, яка не виплачується відповідачем позивачу з 01.05.2023 по особовій справі № 10135 по будинку, по якому 03.05.2019 за технічним висновком встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, а з 28.03.2022 введені в експлуатацію житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами шляхом подачі декларації до ДІАМ про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) № ІУ58.

Предметом розгляду справи були аналогічні викладеним у позовній заяві до Пенсійного фонду від 18.12.2024 у справі № 200/8853/24 обставини, зміст та обґрунтування позовної заяви, збігаються зі змістом позовної заяви у розглянутій судом справі № 200/736/24.

Обставини (підстави) відмови у призначенні субсидії по особовій справі № 10135 за комунальні послуги по будинку Л-1 досліджені судом та містяться в мотивувальній частині рішення та відповідають вимогам п. 1 ч. 4 ст. 246 КАС України, згідно з якими у мотивувальній частині рішення, серед іншого, зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відтак існує преюдиційний зв`язок між судовим рішенням у справі № 200/736/24 та предметом розгляду у справі № 200/8853/24. Вимоги позивача випливають з того ж правовідношення по призначенню субсидії з 01.05.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 370 КАС України встановлено обов`язковість судового рішення, для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб. Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Оцінка обставин справи спрямована на встановлення фактів зіставленням норм права з додержання принципів впевненості в праві, справедливості, чесності та моральності; стандартів розумності, безсторонності, добросовісності; політичних цілей забезпечення загального блага, безпеки держави, суспільних інтересів. У межах процесуального розсуду при використанні преюдиційних категорій суддя має максимально повно та неупереджено дослідити питання факту щодо моделювання варіантів розвитку подій та емпіричного пізнання істини за рівнями імовірності, переконаності, абсолютної певності. Вказаний суб`єкт оцінки є залежним від попередніх рішень за напрямком остаточно визначеного тлумачення задля прийняття однозначного рішення.

Оскільки судом встановлено правомірність дій Головного управління під час розгляду заяв про призначення з 01.05.2023 субсидії позивачу, суд враховує їх під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У відповідності до частини четвертої ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень.

Відповідачем є та процесуальна особа, якій пред`явлено позовну вимогу та яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до суду.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позовна заява повинна відповідати вимогам закону як за формою, так і за змістом.

Призначення позовної заяви полягає в тому, щоб донести до відома суду та інших осіб, які беруть участь у справі, вимоги позивача, який звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач висловлює незгоду з припиненням виплати йому субсидії Головним управлінням та просить зобов`язати відповідача прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії, яка невиплачена з 14.04.2023 до 01.08.2024.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 14.02.2022 у справі № 210/3729/17 зазначив, що відповідно до усталеної судової практики обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а та постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 640/14623/20, від 18.03.2021 у справі № 826/3932/17, від 19.05.2021 у справі № 826/13229/16, від 21.12.2021 у справі № 370/2759/18).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 826/11415/16, від 02.11.2018 у справі № 826/22323/15, від 22.11.2018 у справі № 826/14323/16 та від 14.02.2019 у справі № 820/10582/15 сформульовано висновок, відповідно до якого адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача; підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Виплату субсидії Позивачу проведено Головним управлінням по 30.04.2023 та рішення про відмову у її призначенні з 01.05.2023 прийнято Головним управлінням. Пенсійним фондом України не приймалося рішення про припинення виплати субсидії Позивачу, відтак прав Позивача Пенсійним фондом України не порушено.

Вимога до Пенсійного фонду України про прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії за період з 14.04.2023 по 01.08.2024 по особовій справі № 10135 виходить за межі компетенції Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди органом державної влади, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц Верховний Суд вказав, що моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17, від 27.06.2019 у справі № 825/1030/17, від 28.02.2020 у справі № 804/2593/17, від 18.02.2021 у справі № 420/7423/19 та від 25.03.2021 у справі № 520/4577/19, вказував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування

такої шкоди.

В постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 Верховний Суд вказав, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди також наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 280/5216/19, від 07.03.2023 у справі № 280/1530/20, та від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21, встановив, що позивач не надав доказів того, що негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою, тому підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За умовами частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, буд. 9, м.Київ, ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, ), про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко