Справа № 480/3107/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2025 року Справа № 480/3107/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3107/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 2), в якій просить:
- визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 797-ХІІ від 28.02.1991 року;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити з 26.03.2024 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 797-ХІІ від 28.02.1991 року як потерпілому від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорії). Позивач зазначає, що у період з 11.11.1989 по 10.04.1990 рр. та у період з 10.04.1990 по 20.08.1994 проживав на території с. Луговики Поліського району Київської області, що підтверджується рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023 року у справі № 577/718/23 та довідкою Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області від 06.09.2022 року № 272. Вказує, що с. Луговики Поліського району Київської області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення.
Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки має статус особи, потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Також, вказує, що зміст довідки Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області від 06.09.2022 року № 272 та від 07.09.2022 року № 278, разом з актом опитування свідків від 07.09.2022 року, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2023 року у справі № 577/718/23, яке набрало законної сили 20.04.2023 року, підтверджують його право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 5 років, тобто після досягнення 55-річного віку.
З урахування наведеного, позивач вважає, що у віці 55 років він набув право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", при цьому стаж його роботи є достатнім для такого призначення, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 22.04.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що обов`язковою умовою зменшення пенсійного віку на підставах, визначених статтею 55 Закону 796-XII, є наявність документів, передбачених підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1,що підтверджують право особи на отримання пенсії за віком зі зменшеннямпенсійного віку. Вказує, що призначенню пенсії за віком із застосуванням положень ст. 55 Закону № 796-XII передує обов`язкова, нормативно визначена процедура, яка дає змогу встановити особливий статус особи та наявність достатніх підстав для призначення такого виду пенсії, згідно з приписами Порядку № 22-1. Тому недотримання умов Порядку № 22-1 в частині пред`явлення визначених документів має наслідком неможливість призначення пенсії за віком, відповідно до вимог абзацу другого п.1, ч.1 ст. 55 Закону 796-XII.
За результами розгляду заяви позивача про призначення пенсії та доданих документів, пенсійний орган встановив, що вік заявника - 54 роки 11 місяців; страховий стаж особи становить 28 років 3 місяця 21 день; період роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1 січня 1993 р. становить 3 роки 1 місяць 21 день.
Враховуючи 4 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення особа буде мати право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за досягнення 58-річного віку.
Отже, з огляду на зазначене, на переконання представника, надані позивачем документи не зумовлюють його право на зниження пенсійного віку, а тому позовні вимоги щодо призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ є необґрунтованими та безпідставними, а відмова у призначенні такого виду пенсії - правомірною.
Копія ухвали суду від 22.04.2024 була направлена Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через підсистему "Електронний суд" та отримана ним 22.04.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.45). Проте, відповідач не скористався правом на подання заперечень - відзиву на позовну заяву суду надано не було.
Разом з тим, на виконання вимог ухвали суду відповідач 1 надав витребувані документи (а.с.52-74).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням 3-ої категорії, виданим 24.05.2023, серії НОМЕР_1 (а.с. 14).
Позивач звернувся до регіонального відділення управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як потерпілий від Чорнобильської катастрофи (зв. бік а.с.67).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що вік заявника 54 роки 11 місяців, страховий стаж особи становить 28 років 3 місяця 21 день.
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
Період роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1 січня 1993 р. становить 3 роки 1 місяць 21 день.
Довідка від 23.02.2024 № 59 не врахована, оскільки в ній зазначено, що с. Рагівка Поліського району Київської області згідно Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 відносилося до 4 зони посиленого радіологічного контролю, а надане посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.
Враховуючи 4 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення особа буде мати право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за досягнення 58-річного віку.
Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно із частиною першою статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Абзацом 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відтак, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення або ж щонайменше 4 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання, роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.
Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки або ж 4 роки для зони посиленого радіологічного контролю.
Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Відтак, аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що закон розрізняє зону гарантованого добровільного відселення та зону посиленого радіологічного контролю- залежно від тривалості проживання/постійного навчання чи праці в одній з цих зон, встановлює різні умови для набуття права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Також, закон не передбачає можливості об`єднання строків проживання в різних зонах радіологічного забруднення.
Так, за обставин цієї справи, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була мотивована недосягненням позивачем необхідного пенсійного віку (58 років). На переконання пенсійного органу, оскільки підтверджений період проживання пзивача у зоні гарантованого добровільного відселення складає 4 роки, позивач має право на зниження пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), на два роки за 4 роки такого проживання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням 3-ої категорії, виданим 24.05.2023, серії НОМЕР_1 (а.с. 14).
Копія вказаного посвідчення міститься також у матеріалах пенсійної справи позивача.
Згідно частин третьої та четвертої статті 65 Закону № 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 11 липня 2018 р. № 551 (далі - Порядок № 551, в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення), визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 6 Порядку № 551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.
Підставою для видачі ОСОБА_1 посвідчення 3-ої категорії слугувала довідки Вишгородської районної держаної адміністрації від 28.04.2023 № 26 (а.с.15) відповідно до змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав (проживала) на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років у с. Луговики Вишгородського (Поліського) району Київської області з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року (за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області (провадження № 2-о/577/55/23 від 10.02.2023 року) та 10.04.1990 року по 20.08.1994 року.
Отже, під час видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 24.05.2023 уповноваженим органом перевірялись обставини проживання/праці останнього у зоні гарантованого (добровільного) відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993 у період з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року та з 10.04.1990 року по 20.08.1994 року.
При цьому, суд зазначає, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи не оспорюється, а тому у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання ОСОБА_2 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії Б, а відтак і ставити під сумнів обставину його проживання/праці у зоні гарантованого (добровільного) відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993 у період з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року та з 10.04.1990 року по 20.08.1994 року.
Відтак, за приписами абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, проживання (робота) позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у період з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року та з 10.04.1990 року по 20.08.1994 року (4 роки 9 місяців 9 днів) дає йому право на зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії за віком додатково на 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, тобто на два роки за 4 роки такого проживання.
При цьому початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) не може бути застосована у даному випадку, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року позивач постійно проживав у зоні гарантованого (добровільного) відселення.
Інших доказів проживання/роботи позивача у зоні гарантованого (добровільного) відселення, за винятком періоду з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року та з 10.04.1990 року по 20.08.1994, матеріали справи не містять.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до змісту довідки, виданої старостинським округом № 8 села Рагівка Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області від 23.02.2024 № 59 (а.с.22), у період з 1983 року по по 07.05.1987 року та з 06.06.1989 року по 09.04.1990 року ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 за наявними записами погосподарських книг з 1983 року, а у період з 08.05.1987 по 05.06.1989 року служив в рядах Радянської Армії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 с. Рагівка Поліського району Київської області віднесено до 4-ої зони посиленого радіоекологічного контролю.
Разом з тим, як вже зазначалося судом, для отримання на підставі абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII права на пільгу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та стажу (при умові проживання з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року не менше 4 років) суд має встановити факт проживання особи з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року у зоні посиленого раділогічного контролю (що дає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки) та встановити період проживання з 26 квітня 1986 року і далі (що дає право на застосування розрахунку 1 рік за 3 роки проживання/роботи).
Водночас, термін проживання позивача у зоні посиленого раділогічного контролю відповідно до змісту довідки від 23.02.2024 № 59 складає менше 4 років станом на 01.01.1993, відтак підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та стажу на підставі абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII відсутні.
Посилання позивача на те, що він прожив в сукупності в зоні посиленого радіологічного контролю та в зоні гарантованого добровільного відселення понад 5 років, а тому має право на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно Закону № 796-ХІІ, є безпідставним, оскільки в силу вимог положень примітки до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.
Відтак, підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи дають підстави для висновку, що позивач з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року проживав та/або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення 4 роки 9 місяців 9 днів (у період з 11.11.1989 року по 10.04.1990 року та з 10.04.1990 року по 20.08.1994 року), що є підставою для зменшення пенсійного віку позивачу, передбаченого положеннями статті 55 Закону № 796-ХІІ, на 2 роки за 4 роки такого проживання.
Отже, позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), звернувшись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 19.03.2024, тобто у віці 54 років, не набув права на отримання пенсії зі зниженням віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відтак, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з недосягненням позивачем необхідного пенсійного віку вчинена на законних підставах.
Посилання відповідача 2 в оскаржуваному рішенні, що довідка від 23.02.2024 № 59 не врахована, оскільки в ній зазначено, що с. Рагівка Поліського району Київської області згідно Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 відносилося до 4 зони посиленого радіологічного контролю, а надане посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, не впливає на правильність висновків відповідача про недосягнення позивачем віку, необхідного для призначення пенсії.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко