Справа № 140/15188/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/15188/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій ГУНП у Волинській області, яке є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі УМВС України у Волинській області), щодо відмови нарахувати та виплатити належні йому грошову компенсацію (заробітну плату) за час вимушеного прогулу, за час проходження служби в органах внутрішніх справ (далі ОВС), у виплаті відпускних і вихідних допомог при звільненнях; зобов`язання ГУНП у Волинській області, як правонаступника ліквідованого УМВС України у Волинській області, нарахувати та виплатити належні позивачу виплати з урахуванням вислуги років, посадових окладів згідно штатного розкладу та підвищення тарифних ставок відповідно актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), включаючи премії та інші виплати, індексацію заробітної плати за періоди: з 07.06.2019 по 03.09.2019, з 18.12.2019 по 23.11.2021, з 24.11.2021 по 06.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні відпусток протягом 7,5 років з 06.11.2015 по 06.03.2023 і вихідних допомог при звільненнях (шести звільнень) протягом цього часу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що до початку здійснення процедури ліквідації територіальних органів МВС України, як юридичних осіб, обіймав посаду інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області. Позивач був звільнений наказом УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 № 322 о/с, який в судовому порядку визнаний протиправним та його було поновлено на посаді з 06.11.2015. Зазначає, що після цього його неодноразово звільняли з ОВС, всього було шість звільнень, з них п`ять наказів були скасовані в судовому порядку, а останній наказ про звільнення від 06.03.2023 №1 о/с позивач не оскаржував.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22 УМВС України у Волинській області прийнято наказ від 14.03.2023 №2о/с, яким зараховано позивачу до вислуги років період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021, та згідно цього наказу вислуга років станом на 23.11.2021 складає 24 роки 08 місяців 22 дні.

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24, яке набрало законної сили 25.07.2024, зобов`язано УМВС України у Волинській області зарахувати до вислуги років позивача період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023 із внесенням відповідних записів до його трудової книжки.

Позивач зазначає, що судове рішення у справі №140/1467/24 УМВС України у Волинській області не виконано, оскільки 05.08.2024 вказане Управління ліквідовано, про що позивач дізнався лише 30.08.2024 (у зв`язку із поверненням неврученого поштового відправлення, адресованого голові ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про виконання рішення суду у справі №140/1467/24).

З урахуванням цього позивач неодноразово (30.08.2024 та 10.10.2024) звертався до ГУНП у Волинській області, як правонаступника ліквідованого УМВС України у Волинській області, з проханням виконати судове рішення у справі №140/1467/24, нарахувати та виплатити грошову компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 07.06.2019 по 03.09.2019 та з 18.12.2019 по 23.11.2021, заробітну плату під час проходження служби в ОВС за період з 24.11.2021 по 06.03.2023, грошову компенсацію за невикористані дні відпусток протягом 7,5 років з 06.11.2015 по 06.03.2023 та одноразові допомоги при звільненнях (шести звільнень). Однак спочатку листом від 24.09.2024 №26481-2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви від 30.08.2024, посилаючись на те, що ГУНП у Волинській області не є правонаступником УМВС України у Волинській області, а в подальшому листом від 25.10.2024 №44391-2024 відмовив у задоволенні заяви від 10.10.2024, вказавши, що ГУНП у Волинській області не є стороною у справі №140/1467/24.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та зазначає, що ГУНП у Волинській області є правонаступником ліквідованого УМВС України у Волинській області, а тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити належні йому, з уразуванням вислуги років, заробітну плату та компенсацію за час вимушеного прогулу за час проходження служби в ОВС за періоди: з 07.06.2019 по 03.09.2019, з 18.12.2019 по 23.11.2021, з 24.11.2021 по 06.03.2023, грошову компенсацію за невикористані дні відпусток протягом 7,5 років з 06.11.2015 по 06.03.2023 та вихідні допомоги при звільненнях (шести звільнень) протягом цього часу.

Ухвалою суду від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, відповідно до якої утворено як юридичну особу публічного права територіальний орган Національної поліції - ГУНП у Волинській області та ліквідовано як юридичну особу публічного права УМВС України у Волинській області. Відтак, ГУНП у Волинській області не є правонаступником УМВС України у Волинській області. Оскільки позивач ОСОБА_1 проходив службу саме в УМВС України у Волинській області, в Національній поліції України службу не проходив, а ГУНП у Волинській області не вступало в жодні правовідносини з позивачем, відповідно у ГУНП у Волинській області відсутні правові підстави щодо нарахування та виплат позивачу будь-яких коштів. Також вказав, що ГУНП у Волинській області не є уповноваженим органом на виконання рішень судів, стороною в яких виступало УМВС України у Волинській області (а.с. 52-55).

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити (а.с. 58-60).

Перевіривши доводи позовної заяви наявними у матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що наказом УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 № 322 о/с По особовому складу згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114), звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 з (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу. Вказаний наказ позивач оскаржив у судовому порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 у справі №803/3850/15 (№876/730/16) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області, Ліквідаційної комісії при УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 у справі № 803/3850/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ по УМВС України у Волинській області за № 322о/с від 05.11.2015 про звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 89-91).

Згідно із наказом УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с Про внесення змін до наказів УМВС України в області було скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 № 322 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII, відповідно до Положення № 114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 з (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 (в апеляційному порядку оскаржена не була) у справі № 803/922/16 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області, ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Любомльського РВ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с Про внесення змін до наказів УМВС України в області в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 92-94).

Згідно з наказом УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 № 12 о/с По особовому складу скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII, відповідно до Положення № 114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 з (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі №803/1508/16 (в апеляційному порядку не переглядалося) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 № 12 о/с По особовому складу в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, стягнуто з УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 06.06.2019 в сумі 88957,08 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 95-98).

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області № 1 о/с від 21.06.2019 По особовому складу скасовано наказ УМВС України у Волинській області №12 о/с від 16.09.2016 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , поновлено на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 06.11.2015 прапорщика міліції ОСОБА_1 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 140/2988/19 (в апеляційному порядку не переглядалося) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити дії, поновлення на посаді, стягнення коштів позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області № 2 о/с По особовому складу від 02.09.2019 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 03.09.2019, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 04.09.2019, стягнуто із УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із 04.09.2019 по 17.12.2019 у сумі 6877,58 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 99-104).

Зазначене рішення суду виконане у спосіб прийняття наказу УМВС України у Волинській області від 21.06.2019 № 1 о/с, яким: скасовано наказ УМВС в області від 16.09.2016 № 12 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 63 з (через скорочення штатів) Положення № 114 інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу прапорщика міліції ОСОБА_1 , поновлено позивача на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу.

В подальшому, наказом голови Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 02.09.2019 № 2 о/с По особовому складу прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу звільнено за пунктом 63 з (через скорочення штатів) із 03.09.2019, та вказаний наказ також було оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі № 140/2651/21 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії в задоволенні позову відмовлено (а.с. 105-110).

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №140/2651/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 24.02.2021 № 3 o/c в частині повторного звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу відповідно до пункту 63 з Положення № 114 з 24.02.2021, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 25.02.2021, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 111-115).

Наказом УМВС України у Волинській області від 24.11.2021 № 7 о/с По особовому складу, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 140/2651/21, поновлено прапорщика міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу, з 25.02.2021, про що позивача повідомлено листом від 26.11.2021 № 3/3-4836 (вручено позивачу 29.11.2021), яким також запропоновано ОСОБА_1 прибути до ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області для ознайомлення з наказом про поновлення та проведення заходів з попередження про наступне вивільнення через скорочення штатів.

Вказані вище фактичні обставини встановлені рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22 та від 09.04.2024 у справі №140/1467/24 (а.с. 116-126), які набрали законної сили, а відтак в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України не доказуються при розгляді даної справи.

Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №140/5560/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023, позов ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправними дії УМВС України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 періоду вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021; зобов`язано УМВС України у Волинській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 із внесенням відповідних записів до його трудової книжки; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 116-121).

На виконання вказаного судового рішення у справі №140/5560/22 головою ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області видано наказ По особовому складу від 14.03.2023 №2 о/с, яким зараховано до вислуги років ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021; вислуга років станом на 23.11.2021 складає в календарному обчисленні 24 роки 08 місяців 22 дні (а.с. 13).

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області По особовому складу від 06.03.2023 №1 о/с прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу, звільнено за пунктом 63 з (через скорочення штатів) з 06.11.2015 (а.с. 12). Вказаний наказ позивач в судовому порядку не оскаржував.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24 позов ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправними дії УМВС України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 періоду проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023; зобов`язано УМВС України у Волинській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023 із внесенням відповідних записів до його трудової книжки; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 122-126).

Вказане судове рішення у справі №140/1467/24 набрало законної сили 25.07.2024 згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024 про повернення апеляційної скарги (а.с. 127).

08.08.2024 позивач поштовим зв`язком направив голові ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області заяву, в якій, зокрема, просив виконати судове рішення у справі №140/1467/24, зарахувавши до вислуги років період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023, нарахувати та виплатити грошову компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 07.06.2019 по 03.09.2019 та з 18.12.2019 по 23.11.2021, заробітну плату за період з 24.11.2021 по 06.03.2023, грошову компенсацію за невикористані дні відпусток протягом 7,5 років з 06.11.2015 по 06.03.2023 та одноразові допомоги при звільненнях (шести звільнень) (а.с. 15-16). Вказане поштове відправлення повернулося позивачу як невручене (а.с. 17).

При цьому, судом також встановлено, що 05.08.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи УМВС України у Волинській області (а.с. 64-66).

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 неодноразово (30.08.2024, 10.10.2024) звертався до ГУНП у Волинській області, як правонаступника ліквідованого УМВС України у Волинській області, з проханням виконати судове рішення у справі №140/1467/24, зарахувавши до вислуги років період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023, направити в його адресу довідку про вислугу років в ОВС за весь час проходження служби з 04.09.1998 по 06.03.2023 включно, нарахувати та виплатити належні з урахуванням вислуги років грошову компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 07.06.2019 по 03.09.2019 та з 18.12.2019 по 23.11.2021, заробітну плату під час проходження служби в ОВС за період з 24.11.2021 по 06.03.2023, грошову компенсацію за невикористані дні відпусток протягом 7,5 років з 06.11.2015 по 06.03.2023 та одноразові допомоги при звільненнях (а.с. 18-19, 21-26).

Листом від 24.09.2024 №26481-2024 ГУНП у Волинській області повідомило позивача про те, що ГУНП у Волинській області не є правонаступником УМВС України у Волинській області та будь-які судові рішення про зарахування вислуги років в поліції до ГУНП у Волинській області не надходили (а.с. 20). В подальшому, листом від 25.10.2024 №44391-2024 відповідач повідомив позивача, що ГУНП у Волинській області не є стороною у справі №140/1467/24 у зв`язку з чим виконати судове рішення у такій справі в ГУНП у Волинській області немає правових підстав; одночасно зазначено, що будь-яких інших судових рішень, де позивач був стороною у справі та в яких зобов`язано ГУНП у Волинській області вчинити дії відносно нього, до ГУНП у Волинській області не надходило, у зв`язку з чим виконати вимоги позивача не є можливим (а.с. 27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд в першу чергу зазначає наступне.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

14.04.2015 МВС України було видано наказ №431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ».

16.09.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП у Волинській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема УМВС України у Волинській області.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.08.2024 до Реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи УМВС України у Волинській області () в результаті її ліквідації, номер запису: 016006463 (а.с.64-66).

У постановах від 20.02.2019 у справі №826/16659/15 та від 13.03.2019 у справі №524/4478/17 Верховний Суд констатував, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновити порушені права до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншому/іншим державному/державним органу/органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому, чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі №2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі №812/1408/16, особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників, суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Згідно з пунктом 51 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Чуйкіна проти України» (Chuykina v. Ukraine) (заява № 28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих».

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.12.2021 в справі №9901/348/19.

У постанові від 11.02.2021 у справі №826/9815/18 Верховний Суд, з-поміж іншого, констатував, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

У зв`язку із цим Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого:

- якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єкту/суб`єктам владних повноважень;

- якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що спір між сторонами цієї справи виник у відносинах публічної служби у зв`язку з проходженням позивачем служби в ОВС та не стосується публічно-владних функцій УМВС України у Волинській області.

Так, положеннями статей 1, 2 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» передбачалося, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції було, з-поміж іншого: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів статей 1, 2 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Разом з тим, згідно з Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань і функцій цих трьох органів можна дійти висновку, що МВС України є органом влади, який формує державну політику, зокрема у сфері забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Між тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього вказані завдання та функції держави покладались на міліцію.

Також необхідно з`ясувати кому було передано майно та службова документація ліквідованого УМВС України у Волинській області.

На виконання ухвали суду від 27.03.2025 про витребування доказів ГУНП у Волинській області листом від 01.04.2025 №94327-2025 повідомило, що у період з листопада 2015 року по даний час зі сфери управління МВС з балансів територіальних органів та підрозділів МВС у Волинській області до сфери управління Національної поліції України на баланс ГУНП у Волинській області відповідно до спільних наказів МВС та НПУ згідно з Положенням про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482, було передано об`єкти нерухомого майна, а також індивідуально визначене майно. Щодо службової документації УМВС України у Волинській області, то повідомив, що згідно з наказом МВС України від 04.11.2016 №1162 (далі Наказ №1162), архівні підрозділи Головних управлінь Національної поліції України визначені місцем тимчасового знаходження архівних документів територіальних органів МВС, що ліквідовуються (а.с. 72). Також Міністерство внутрішніх справ листом від 10.04.2025 №12598/12-2025 повідомило, що до Галузевого державного архіву МВС України архівні документи та ліквідаційна справа УМВС України у Волинській області не передавалися; за інформацією Департаменту майна та ресурсів МВС у межах виконання заходів щодо ліквідації УМВС України у Волинській області МВС спільно з Національною поліцією України протягом 2016-2024 років здійснено заходи стосовно впорядкування майнової належності активів, зокрема, видано накази щодо передачі в установленому законодавством порядку основних засобів (нерухомого чи іншого індивідуально визначеного (рухомого) майна) зі сфери управління МВС з балансу УМВС України у Волинській області до сфери управління Національної поліції України на баланс (в оперативне управління) ГУНП у Волинській області (а.с.79).

Вказане вище у сукупності дає підстави для висновку, що правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України у Волинській області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є територіальний орган Національної поліції, а саме ГУНП у Волинській області.

Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 18 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» (далі Закон № 565-XII) (втратив чинність на підставі Закону України від 02.07.2015 №580-VІІІ «Про Національну поліцію») порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №1294) (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704) було затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу, додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Пунктами 1, 2 Постанови №1294 було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», зареєстровано Міністерством юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (втратив чинність на підставі наказу МВС України №1131 від 31.10.2016) було затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі Інструкція №499).

Пунктом 2.4 Інструкції №499 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Також додатком 3 до наказу МВС від 31.12.2007 № 499 було затверджено розміри надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з якого вбачається, що розмір надбавки за вислугу років, як складової грошового забезпечення, безпосередньо залежить від наявної в особи вислуги років.

Відповідно до підпункту 3.4.8 пункту 3.4 Інструкції №499 за бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення №114), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 49 Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

За приписами пункту 51 Положення №114 тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

Відповідно до пункту 56 Положення №114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористані дні відпусток, а також додаткової відпустки, особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Отже, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, передбачено виплату грошової компенсації за невикористані дні відпусток, розмір якої також безпосередньо залежить від вислуги років.

Згідно з статтею 23-1 Закону № 565-XII пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (частина шоста статті 9 Закону №2262-ХІІ).

Положеннями статті 9-1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово був звільнений з органів внутрішніх справ у запас відповідно до наказів УМВС України від 05.11.2015 № 322 о/с, від 30.05.2016 № 7 о/с, від 16.09.2016 № 12 о/с, від 02.09.2019 № 2 о/с, від 24.02.2021 № 3 o/c, проте усі зазначені накази визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, та позивача було поновлено на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 у справі № 803/3850/15 (№ 876/730/16), постанови Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі № 803/922/16, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі № 803/1508/16, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 140/2988/19, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №140/2651/21. Останній наказ УМВС України у Волинській області По особовому складу від 06.03.2023 №1 о/с, яким позивача звільнено за пунктом 63 з Положення №114 (через скорочення штатів) з 06.11.2015, він в судовому порядку не оскаржував.

При цьому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі № 803/1508/16 стягнуто з УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 06.06.2019 в сумі 88957,08 грн, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 140/2988/19 стягнуто із УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із 04.09.2019 по 17.12.2019 у сумі 6877,58 грн. Тобто, питання щодо виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за періоди з 06.11.2015 по 06.06.2019 та 04.09.2019 по 17.12.2019 вирішено у судовому порядку.

Суд зауважує, що період з 07.06.2019 по 20.06.2019 є періодом затримки виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі № 803/1508/16 в частині про поновлення позивача на посаді, з 18.12.2019 по 11.03.2020 періодом затримки виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 140/2988/19 в частині про поновлення позивача на посаді, а з 21.10.2021 по 23.11.2021 періодом затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 140/2651/21 в частині про поновлення позивача на посаді.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що у період з 21.06.2019 по 03.09.2019, з 12.03.2020 по 24.02.2021, з 24.11.2021 по 06.03.2023 позивачу здійснювалося нарахування та виплата грошового забезпечення.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24, яке набрало законної сили 25.07.2024, зобов`язано УМВС України у Волинській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023 із внесенням відповідних записів до його трудової книжки (а.с. 122-126).

При цьому, на даний час судове рішення у справі №140/1467/24 УМВС України у Волинській області фактично не виконане, оскільки вказане Управління 05.08.2024 ліквідовано (а.с. 64-66), що і не заперечує позивач.

Зі змісту звернень ОСОБА_1 від 08.08.2024, від 30.08.2024 та від 10.10.2024, адресованих УМВС України у Волинській області та ГУНП у Волинській області, слідує, що проханню про виплату належних йому як грошового забезпечення за періоди: з 07.06.2019 по 03.09.2019, з 18.12.2019 по 23.11.2021, з 24.11.2021 по 06.03.2023, так і грошової компенсації за невикористані дні відпусток та вихідних допомог при звільненнях, передувало саме його прохання виконати судове рішення у справі №140/1467/24, зарахувавши йому до вислуги років період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023, та з урахуванням, в тому числі такої зарахованої вислуги років, здійснити виплату вище вказаного грошового забезпечення.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на обґрунтування позовних вимог у даній справі та вищенаведених звернень позивача від 08.08.2024, від 30.08.2024 та від 10.10.2024, суд зазначає, що позивачу необхідно звернутися у справі №140/1467/24 із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у даному випадку боржника на правонаступника.

Підсумовуючи вище наведене та враховуючи те, що вислуга років є складовою грошового забезпечення та впливає на її розмір, а також впливає на одноразові додаткові види грошового забезпечення, в тому числі на розмір грошової компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні, в той же час, як встановлено судом вище, на даний час позивачу на виконання рішення суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24 не зараховано до вислуги років період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023, тому заявлені у даній справі позовні вимоги є передчасними, позаяк лише після зарахування правонаступником УМВС України у Волинській області на виконання такого судового рішення до вислуги років періоду проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023, можливо буде визначити належний позивачу розмір грошового забезпечення під час проходження служби в ОВС, право на яке має ОСОБА_1 . Відтак, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 11, ).

Суддя О. О. Андрусенко