Справа № 337/1298/25
Суддя: Салтан Л. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1298/25
Номер провадження 2-а/337/26/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в якій просить скасувати постанову про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.126 КК України серії ЕНА № 4224796 від 8 березня 2025 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.03.2025 року його, ОСОБА_1 , було зупинено на блокпосту за адресою: Нікопольське шосе, 1-з під час керування транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Сержант поліції Мелітопольського районного управління ГУНП в Запорізькій області Бурулін Ілля Юрійович вимагав у нього пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455, що регламентує порядок встановлення особливого режиму в`їзду та виїзду в умовах воєнного стану, заходи контролю на блокпостах включають перевірку лише документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України або спеціальний статус особи. Ним, Калашником В.М. було пред`явлено паспорт громадянина України. ОСОБА_1 вважає, що вимога про надання водійського посвідчення та реєстраційного документа на автомобіль була незаконною та перевищувала службові повноваження поліцейського. Також, Калашником В.М. у позовній заяві зазначено про те, що сержант поліції не оголосив про початок розгляду справи, не зачитав його права, що є порушенням процедури розгляду адміністративної справи, а також про те, що якщо поліцейський не був уповноваженою особою на блокпосту, то зупинка була безпідставною.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що накладення на нього стягнення є незаконним, наслідком чого має стати скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4224796 від 08.03.2025 за ознаками ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження по справі, та ухвалено про розгляд адміністративного позову з повідомленням (без виклику) сторін, відповідачеві наданий строк на подання відзиву.

11.04.2025 року до суду надійшов відзив, в якому представник позивача просить у задоволенні позову відмовити; в обґрунтування заперечень зазначив, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області було дотримано порядок накладення адміністративних стягнень у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху. Постанова винесена у зв`язку з фактично вчиненим позивачем порушенням правил безпеки дорожнього руху, яке полягає у непред`явленні реєстраційного документа на транспортний засіб, а поведінка позивача охоплюються диспозицією частини першої статті 126 КУпАП, яка містить таку карану бездіяльність, як непред`явлення особою, яка керує транспортним засобом, поліцейському реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон), застосована санкція відповідає встановленому законодавством виду та розміру покарання.

Так, 08 березня 2025 року поліцейським ВРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Бурліним І.Ю. під час несення служби на блокпосту № 3-11 (Автодорога Запоріжжя-Нікополь) в період часу з 07.00 год. 08.03.2025 до 07.00 год. 09.03.2025 відповідно до графіку, затвердженого начальником Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та зареєстрованого за вих. 3023/60/01-2025 від 05.03.2025 відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КупАП за ознаками порушення пункту 2.4а ПДР України, а саме керування транспортним засобом особою, яка на неоднократну законну вимогу поліцейського не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у реєстраційному документі на транспортний засіб.

Хибним є твердження позивача про те, що у працівників Національної поліції відсутнє право вимоги пред' явлення посвідчення водія та реєстраційного документа на автомобіль під час здійснення заходів контролю на блокпостах, так як у відповідності до п.п.1 п. 20 Порядку № 1455 заходи з контролю включають у тому числі і перевірку документів, що посвідчують спеціальний статус особи, а відповідно до ч.І ст. 29 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-УІ посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Також, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п.2.4 «а» Правил дорожнього руху обов`язок водія на законну вимогу поліцейського надати для перевірки документи, вказані в п. 2. 1., у тому числі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Поліцейським ВРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Бурліним І.Ю., відповідно до п.7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядку №1456, було зупинено транспортний засіб Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч.Зст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу, а саме факт перетину транспортним засобом блокпоста та наголосив ОСОБА_1 на його (поліцейського) законній вимозі (достатній сукупності юридичних підстав для такої вимоги) пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР для перевірки особи, її спеціального статусу як учасника дорожнього руху та перевірки транспортного засобу, який перетинає блокпост.

Також, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 поліцейським здійснювалась відеофіксація вчиненого позивачем правопорушення з моменту зупинки транспортного засобу до винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення на портативний відео реєстратор 004612. З відеозапису вбачається, що позивачу було повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення та роз`яснено його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим позивач знехтував обов`язком пред`явити уповноваженим особам відповідні документи, не виконав вимогу поліцейського, прямо передбачену законом, а такі дії утворюють диспозицію частини статті законодавства України про адміністративні правопорушення, за ознаками якої винесено оскаржувану постанову. Отже, позивачем не були виконані наведені вимоги законодавства, що свідчить про наявність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач не довів ґрунтовність своїх тверджень, тоді як автор постанови діяв у відповідності до вимог закону та свого службового обов`язку при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а заява про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення не позбавляє інших учасників правовідносин доводити ґрунтовність своїх вимог.

До відзиву представником відповідача надано диск з відеозаписом подій від 8 березня 2025 року.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін від учасників провадження не надходило.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судово го розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, що поліцейським Мелітопольського районного управління ГУНП в Запорізькій області Бурліним І.Ю. постановою серії ЕНА № 4224796 від 8 березня 2025 року притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн.

У постанові вказано, що 08.03.2025 року об 13:45 в м. Запоріжжі, дорога Нікопольське шосе 1-З/Н , керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , на неоднократну, законну вимогу поліцейського не предявив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4.ПДР .

Постанова містить посилання на додаток Бк0046123.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, співробітник поліції діяв в межах наданих повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

24.02.2022 по всій території України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, відповідно вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих ЇЇ місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 (надалі Порядок №1455).

Відповідно до пункту 3 Порядок №1455 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів.

Відповідно до п.7 ч.І ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Відповідно до п. З ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021р. № 1456 (надалі Порядок №1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення Правил ПДР та інші, аналогічні тим, які вказані у статті 35 Закону «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду- виїзду.

Пунктом 5 Порядку № 1456 визначено, що право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а саме: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до ч.1ст. 29 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-УІ посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.4. «а» «Правил дорожнього руху України», порушення якого інкриміновано позивачу, встановлено, що на вимогу співробітника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог «Правил дорожнього руху», а також надати для перевірки документи, вказані в п. 2. 1.

Пунктом 2.1. «Правил дорожнього руху» встановлено перелік документів, які водій повинен мати при собі, і до них відносяться у тому числі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носій або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух,

Аналіз зазначених положень, які внормовують особливості проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду під час дії воєнного стану на території України та особливості здійснення дорожнього руху його учасниками, дає підстави вважати, що вимога співробітника полії до водія транспортного засобу пред`явити перелічені в Законі документи є законною, тобто така вимога висунута у зв`язку із достатньою сукупністю юридичних підстав для цього.

Таким чином у зв`язку з введенням з 24.02.2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку № 1456).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 126 КУпАП, за ознаками якої винесена постанова, передбачено такий склад адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить посилання на Бк 0046123.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КпАП України, відповідачем надано диск з відеозаписом, який містить інформацію щодо руху транспортного засобу позивача, пояснення поліцейським причин зупинки, пред`явлення поліцейським документів, та процедуру відмови водія від надання відповідного реєстраційного документа на транспортний засіб.

Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає. Відеозапис є належним та допустимим доказом, і у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно посилань позивача тверджень позивача, що автомобіль було зупинено безпідставно та без дотримання положень статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», суд наголошує, що поліцейським ВРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Бурліним І.Ю., було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 відповідно до п.7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядку №1456, про які суд зазначав вище .

Як вбачається з наданого відеозапису відповідно до ч.Зст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу, а саме факт перетину транспортним засобом блокпоста та наголосив ОСОБА_1 на вимозі пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР для перевірки особи, її спеціального статусу як учасника дорожнього руху та перевірки транспортного засобу, який перетинає блокпост , на яку позивач відповів відмовою, а такі дії утворюють диспозицію частини статті законодавства України про адміністративні правопорушення, за ознаками якої винесено оскаржувану постанову, оскільки право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (пункт 2.4 ПДР України). При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора поліції права вимагати пред`явлення водієм відповідних документів для перевірки.

Суд вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності та про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі спростовується належними та допустимими доказами. Доводи позивача щодо не роз`яснення процесуальних прав під час ухвалення постанови суд відхиляє, оскільки як вбачається з копії наданої представником відповідача постанови у повному обсязі вбачається що позивач своїм підписом засвідчив роз`яснення йому процесуальних прав.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова є правомірною та обґрунтованою.

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України серії ЕНА № 4224796 від 8 березня 2025 року - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Салтан Л.Г.