Справа № 240/17614/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/17614/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. До вказаного рапорту, на думку позивача, ним було надано вичерпний перелік документів, однак відповідач надіслав відповідь про відмову в задоволенні його рапорту з посиланням на необхідність надання довідки про проходження ВЛК після проходження лікування, яка мала б встановити причинний зв`язок захворювання. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

16.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №56782/24, відповідно до змісту якого відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що тяжкість поранення визначається у рішенні військово-лікарської комісії (ВЛК) відповідно до критеріїв Міністерства охорони здоров`я України.

Виплата військовому, який зазнав поранення, виплачується за час перебування на стаціонарному лікуванні, навіть якщо особа лікується за кордоном або є у відпустці в разі тяжкого поранення. Підставою для цієї виплати є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). При цьому обов`язковим є висновок або постанова ВЛК.

Позивач долучив до матеріалів справи Довідку військово-лікарської комісії №1600 від 11.09.2023. На стаціонарному лікуванні позивач перебував у період з 22.05.2024 по 10.06.2024 включно. Проте позивач після перебування на стаціонарному лікуванні у період з 22 травня 2024 року по 10 червня 2024 року не проходив військово-лікарську комісію та не отримував висновок (постанову) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Позивач також був проінформований у відповіді наданої йому Відповідачем за вх. 3/6142 від 27.06.2024 на рапорт за вх. №7857 від 24.06.2024 відносно необхідності надання висновку (постанови) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії після перебування на стаціонарному лікуванні з 22.05.2024 по 10.06.2024 з метою задоволення рапорту та здійснення виплати додаткової винагороди.

Однак, позивач висновок (постанову) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії після перебування на стаціонарному лікуванні Відповідачу не надав. Тому, на думку відповідача, позивачем не дотримано норм Постанови №168, де передбачено проходження військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. З вищезазначеного, вбачається відсутність законних підстав для відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у разі проходження стаціонарного лікування внаслідок отриманого поранення, травми, контузії, каліцтва пов`язаних із захистом Батьківщини, під час виконання бойових (спеціальних) завдань.

29.10.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №59216/24 в якій він проти доводів відзиву заперечує, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Зазначає, що відповідач спонукає його до вчинення дій щодо надання документів, надання яких вимогами Постанови №168 повторно не передбачено.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , займаючи посаду оператора групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з рапортом, в якому клопотав про виплату йому додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 грн, за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, до вказаного рапорту, на думку позивача, ним було надано вичерпний перелік документів, на підтвердження відповідних обставин та підстав отримання відповідної додаткової грошової допомоги (а.с.10-14).

27.06.2024 за вих. №3/6142 позивачу було надано відповідь, зі змісту якої вбачається про необхідність надання довідки про проходження військово-лікарської комісії після лікування, яка мала би встановити причинний зв`язок захворювання (а.с.15).

Не погоджуючись із даною відповіддю та вважаючи її незаконною, позивач звернувся 09.07.2024 зі скаргою на дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16-21).

07.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 було надано повторну відповідь на рапорт у зв`язку зі скаргою за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , яка по своїй суті відповідала змісту першої відповіді.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявність у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим 07.02.2023 пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Суд зазначає, що документально підтверджено, що 07.02.2023 ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом Батьківщини одержав мінно-вибухову травму: Множинні вогнепальні осколкові поранення лівого стегна та гомілки з наявністю сторонніх тіл металевої щільності. Посттравматична нейропатія лівого сідничного нерва, парез лівої стопи. Розлад адаптації, помірний астеноневротичний, стійкий цефалгічний синдром.

За обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , не пов`язане з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в засобах індивідуального захисту, поблизу н.п. Красна Гора, Бахмутського району, Донецької області (дані обставини підтверджуються довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.07.2023 №10759, належним чином завірена копія якої додавалась до рапорту (а.с.13).

Додатково, отримавши 07.02.2023 важкі поранення, позивач потрапив у полон, та з відповідними пораненнями з 07.02.2023 по 15.04.2023 (тобто протягом 67 днів) перебував у полоні внаслідок збройної агресії проти України, дані обставини підтверджуються довідкою №12485 від 21.08.2023 (а.с.29).

Зокрема, у зв`язку з отриманими пораненнями позивачу було встановлено з 26.09.2023 3 групу інвалідності, яка є наслідком вищевказаних поранень, які позивач отримав під час захисту Батьківщини, що підтверджуються довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ М417436 на підставі акта огляду МСЕК №1306/7 та посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.31-32).

Крім того, як встановлено з довідки військово-лікарської комісії від 11.09.2023 №1600 (а.с.14), виданої старшому солдату за призовом ОСОБА_1 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Наслідки мінно-вибухової травми (07.02.2023), множинних вогнепальних осколкових поранень лівого стегна та лівої гомілки ліковано оперативно (30.05.2023 - невроліз сідничного нерву в верхній третині стегна верхньої третини гомілки) у вигляді множинних зміцнілих рубців шкіри лівого стегна і гомілки, множинних сторонніх тіл м`яких тканин лівого стегна лівої гомілки, післятравматичної нейропатії лівого сідничного нерву з переважним залученням порції малогомілкового нерву з вираженим парезом м`язів-розгиначів лівої стопи та пальців, сенсорно-вегетативними розладами з помірним порушенням функції лівої нижньої кінцівки. За наказом МОЗ від 04.07.2007 №370 - поранення важкого ступеня. Поранення пов`язане із захистом Батьківщини - «ТАК». Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини - «ТАК».

Як вбачається з Виписки №24/1052 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.11-12), з 22.05.2024 по 10.06.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» м.Житомир, вул.Професора Кравченка, 2.

Основне захворювання: Т93.8 - Наслідки мінно-вибухової травми (07.02.2023) множинних ВУП лівого стегна та гомілки лікованих оперативно у вигляді множинних рубців шкіри лівого стегна та гомілки.

Ускладнення основного захворювання: Т93.4 - Посттравматична (07.02.2023) невропатія лівого сідничного нерва з легким парезом лівої стопи, сенсорно вегетативними розладами, незначними порушеннями функції ходи.

Супутня патологія, зокрема: У36.2 - Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що додаткова винагорода позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Суд констатує, що обидві умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними відносно позивача, які містяться у матеріалах справи.

Особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузію, каліцтво) №10759 від 19.07.2023 встановлено обставини отримання позивачем травм, довідкою військово-лікарської комісії №1600 від 11.09.2023 встановлена пов`язаність даних травм із захистом Батьківщини та їх тяжкий ступінь, з виписки №24/1052 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.06.2024 вбачається, що позивач проходив лікування вищезазначених травм. Всі вищевказані документи є дійсними і не оспорюваними.

Отже, позивачем було повністю дотримано порядок визначений у Постанові №168.

Вказана постанова не передбачає кожного разу після лікування травм повторно встановлювати їх пов`язаність із захистом Батьківщини та тяжкість, оскільки усі ці обставини вже були встановлені військово-лікарською комісією і докази на підтвердження даних тверджень надавались разом із рапортом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №560/1146/24.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн за період стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), яка отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

17.04.25