Справа № 629/7538/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р.Справа № 629/7538/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2025, головуючий суддя І інстанції: ХАРАБАДЗЕ К.Ш., м. Лозова, повний текст складено 26.02.25 року по справі № 629/7538/24

за позовом ОСОБА_1

до Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Неманіхіна Владислава Геннадійовича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до старшого інспектора УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхіна Владислава Геннадійовича (далі відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-2), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області капітана поліції Неманіхіна Владислава Геннадійовича про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА за № 3596112, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 510,00 грн.; провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 140 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2025 року у справі № 629/7538/24 позов задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 140 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень 00 копійок.

Закрито справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 гривні 48 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Відповідач-2, Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2025 року у справі № 629/7538/24 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-2 посилається на те, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектор, оцінивши всі докази (відео (475980), акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2024, схему до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 (Додаток 4), посилання на які зазначені в пункті 7 оскаржуваної постанови), встановив, що позивач 03.12.2024 о 13 год. 51 хв. неподалік будинку 22 по проспекту Перемоги у місті Лозова Лозівського району Харківської області, проводив роботи з облаштування тимчасової споруди (мафу/кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України та за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР, що є порушенням вимог статей 23, 26, 27, 523, Закону України «Про дорожній рух», пункти 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, пункт 11.1 ДСТУ 7168:2010, пункти 5.1.1, 5.1.4, 6.1.1, 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, постанови Кабінету міністрів України від 30.03.1994 № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», пункту 1.5 ПДР та вказує на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 140 КУпАП. Тому інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3596112 за частиною третьою статті 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок. Відповідач зазначає, що при винесені постанови, інспектор керувався положеннями ПДР, Законом України «Про дорожній рух», ДСТУ 3587:2022, ДСТУ 7168:2010, ДСТУ 8749:2017, Єдиними правилами № 198, КУпАП та Інструкцією № 1395.

Крім того, щодо твердження представника позивача з приводу того, що відповідні роботи могли проводитися юридичною особою та/або на замовлення її уповноважених (посадових чи службових) осіб може підтверджувати лише незаконність проведення вищезазначених робіт і не впливає на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 140 КУпАП, відповідач зазначає, оскільки суб`єктом правопорушення може бути як посадова особа, так і громадянин і саме позивач як фактичний виконавець даних робіт є суб`єктом правопорушення. Крім того, позивача притягнуто до відповідальності не за факт проведення робіт, а за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР (технічними засобами організації дорожнього руху) відповідно до вимог ДСТУ 8749:2017, що є порушенням пункту 1.5 ПДР

Крім того, твердження представника позивача з приводу невизнання вини позивачем, відповідач зазначає, що це суперечить долученим до постанови доказами, а саме: акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2024 (Додаток 3), схеми постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3596112 і 03.12.2024 (Додаток 4) та відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора 475980 (Додаток 1). Позивач підтвердив власноручним підписом згоду з схемою постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3596112 : 03.12.2024, яка додається до оскаржуваної постанови та містить інформацію щодо місця проведення робіт, а також підтвердив власноручним підписом акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2024 року.

Позивач направив на адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, у ній зазначених.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.12.2024 старшим інспектором УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхіним В.Г. була винесена постанова серія ЕНА № 3596112 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до постанови серія ЕНА № 3596112, 03.12.2024 13:51:41 в м. Лозова проспект Перемоги, 22, ОСОБА_1 проводив роботи з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом НПУ та за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР, чим порушив вимоги ст. 23, 26, 27, 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п. 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, п. 11.1 ДСТУ 7168:2010, п. 5.1.1., 5.1.4, 6.1.1., 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, ПКМУ 198, порушив п. 1.5 ПДР України-неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 140 КУпАП і які б дозволили суду пересвідчитись у вчиненні ОСОБА_1 порушення пункту 1.5 ПДР України суду не надано. Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 03.12.2024 особисто проводив роботи або був відповідальною особою за проведення робіт з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) та факт вчинення ним порушення пункту 1.5 ПДР України і частини 3 статті 140 КУпАП, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 щодо позивача слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п. п. 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, належать: забезпечення безпеки дорожнього руху; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

Відповідно до ч.3 ст.140 КУпАП, порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона - недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт або неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Суб`єктами цього правопорушення є як громадяни, так і посадові особи. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Так, зі змісту постанови серії ЕНА №3596112 від 03.12. 2024, ОСОБА_1 , о 13:51:41 год. в м. Лозова проспект Перемоги, 22, проводив роботи з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом НПУ та за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР, чим порушив вимоги ст. 23, 26, 27, 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п. 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, п. 11.1 ДСТУ 7168:2010, п. 5.1.1., 5.1.4, 6.1.1., 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, ПКМУ 198, порушив п. 1.5 ПДР України-неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху (а.с. 20).

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що суті правопорушення відповідно до змісту цих статей, що саме виявив інспектор, не зазначено. Інспектор вказує лише про проведення ОСОБА_1 робіт з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом НПУ, відсутність належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР. Інспектор не зазначив, відсутність яких саме спеціальних технічних засобів, призначених для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо) він виявив з тих, які він вважав необхідними для належного облаштування ділянки.

Позивач вказує, що дій щодо будівництва, реконструкції і ремонту автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів особисто не вчиняв та вказівок іншим особам на їх вчинення не надавав. Окремі працівники ТОВ «Янтар-2006», а не позивач особисто, того дня виконували виключно внутрішні роботи з оздоблення МАФу, а вказані роботи дозволу поліції не потребують, тобто вказані особи діяли законно.

Окрім того, з наданого відеозапису нагрудної камери (47598), не зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, виконання саме ним дорожніх чи будівельних робіт, з відео встановлено проведення робіт біля бордюру невстановленими особами. Зазначені особи не залучалися інспектором у якості свідків та не були опитані.

Також, матеріалами справи встановлено, що рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 10.09.2024 надано згоду ТОВ «Янтар-2006» на розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності трьох торгівельних павільйонів для реалізації продовольчих та промислових товарів за адресою: м. Лозова Харківської області, мікрорайон 1, біля будинку 22.

18.10.2024 відділом містобудування, архітектури та земельних відносин Лозівської міської ради ТОВ «Янтар-2006», видано Паспорт прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності трьох торгівельних павільйонів з реалізації продовольчих та промислових товарів біля будинку № 22 на мікрорайоні 1 у м. Лозова Харківської області.

Отже, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Крім того, слід звернути увагу, що частиною 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853, зокрема передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Зважаючи на вимоги Інструкції №1395, основним доказом, який підтверджує вчинення особою порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (затвердженої форм), а також надані до нього заміри та схеми.

В акті визначено, що за результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху під час проведення робіт, внаслідок здійснення робіт за відсутності погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України та без належного обладнання ділянки провадження робіт необхідними технічними засобами організації та регулювання дорожнього руху, що повинні попереджати про можливу небезпеку при наближенні до місця провадження робіт усіх учасників дорожнього руху, чим порушено вимоги ст. ст. 23, 26, 27, 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. 5.1.12 та 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, п.п. 14.1.1, 14.1.2, 14.3.1, 14.3.4, 14.3.38 ДСТУ 4100:2021, п. 11.1 ДСТУ 7168:2010, п.п. 5.1.1, 5.1.4, 6.1.1., 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, ст. 6 та 40 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» ст. 37 ЗУ «Про автомобільні дороги», п. 1.5, 1.8, 32.1 Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Разом з цим судова колегія зазначає, що зміст акту обстеження ділянки дорожньої мережі не дозволяє встановити, які саме умови та стан шляху загрожували безпеці дорожнього руху, зокрема, пішоходам чи автомобілям, в чому саме полягало суттєве обмеження руху та які саме об`єктивні показники стали підставою для визнання обстеженої ділянку дороги небезпечною для руху учасників дорожнього руху.

Окрім того, вимоги щодо змісту та реквізитів Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, визначені додатком 2 до Інструкції № 1395. Так, Акт обстеження складається за участю представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та в присутності двох свідків.

В той же час текст Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2024 року свідчить про те, що складався без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та без участі свідків.

Окрім того, за відсутності конкретного переліку не встановлених дорожніх знаків з зазначеними місцями їх розташування, надана відповідачем схема не може бути належними доказами вчинення позивачем порушень п.1.5 ПДР України.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що правоохоронні органи повинні діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом, дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 140 КУпАП і які б дозволили суду пересвідчитись у вчиненні ОСОБА_1 порушення пункту 1.5 ПДР України, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3596112 від 03.12.2024 року правомірно скасована судом

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.140, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 286, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2025 по справі № 629/7538/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.04.2025 року