Справа № 480/7851/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р. Справа № 480/7851/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2024, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 21.11.24 у справі № 480/7851/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання дій протиправними, скасування відповіді - повідомлення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі за текстом також відповідач), у якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати відповідь-повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.07.2024 про відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача період з 18.10.1988 по 01.07.1989;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якості співвідповідача до участі у справі № 480/7851/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, скасування відповіді - повідомлення та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.06.2024 за №90 в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 18.10.1988 по 01.07.1989.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.10.1988 по 01.07.1989.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605, 60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції того, що при обчисленні спеціально стажу для призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 враховується не більше одного місяця в рік тривалості відпустки без збереження заробітної плати і періоди роботи позивача з 18.10.1988 по 01.07.1989 для зарахування до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е статті 55 Закону 1788, потребують додаткового підтвердження; грошову допомогу відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 позивачу не призначено у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу для призначення та виплати грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058; рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 01.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.61).

Також 01.06.2024 позивач звернувся до ПФУ з заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії (а.с.15).

07.06.2024 ГУ ПФУ в Львівській області прийнято рішення №90 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 (а.с.61).

Листом № 1800-00202-8/31121 від 10.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило ОСОБА_1 , що згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) та пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191, при призначенні пенсії за віком особам, які на день досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж, зокрема, чоловіки 35 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, виплачувати грошову допомогу в розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 (зі змінами).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 07.06.2024 за №90 призначено пенсію за віком.

Разом з тим до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-XII, не зарахований період роботи позивача з 18.10.1988 по 01.07.1989, оскільки відповідно до Диплому серії НОМЕР_1 у період вересня 1983 по 23.06.1989 ОСОБА_1 навчався в Івано-Франківському медичному інституті та відсутні первинні документи про підтвердження роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Надана довідка Івано-Франківської міської ради за №18/59-4.01/331 від 10.04.2024 містить інформацію, що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2 в архівний відділ не передані, а долучена копія особової картки Т-2 містить лише відомості про прийняття на роботу на 0,5 ставки м/с пал урол.отд (мовою оригіналу) відповідно до Наказу №171 від 18.10.1988 та звільнення з лікарні з 01.07.1989.

Зважаючи на зазначене, відповідач вказав, що для зарахування вказаного періоду роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, за наявними документами, підстави відсутні

Не погодившись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу, оскільки правові підстави для виключення спірних періодів із спеціального стажу позивача відсутні. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі також Закон №1058) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підставою для надання уточнюючої довідки є встановлення у трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі- Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Судом установлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні грошової допомоги послугувало те, що на думку органу ПФУ спеціальний стаж позивача, який враховується під час вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, становить менше 35 років (зокрема 34 роки та 6 місяців) (а.с.53).

Водночас до такого спеціального стажу не враховано період роботи 18.10.1988 по 01.07.1989, оскільки відсутня довідка про час перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати.

Проте зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 08.02.1964 судом установлено, що в період з 18.10.1988 по 01.07.1989 ОСОБА_1 працював на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м.Івано-Франківськ (а.с.24).

Жодних зауважень від ГУ ПФУ в Львівській області до зазначених записів трудової книжки в матеріалах справи не містяться.

Також у матеріалах справи наявний лист Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 10.04.2024 №18/59-4.01/331, яким повідомлено, що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2 в архівний відділ не передані (а.с.34).

Архівним відділом Івано-Франківської міської ради надано особову картку ОСОБА_1 , за змістом якої підтверджується факт роботи позивача на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м. Івано-Франківськ з 18.10.1988 по 01.07.1989 на 0,5 ставки (а.с.32-33).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач вживав всіх можливих заходів для отримання документів на підтвердження того, що він працював на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м. Івано-Франківськ з 18.10.1988 по 01.07.1989, а інші документи не можуть бути надані з незалежних від нього обставин.

Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше особа продовжує перебувати у трудових відносинах із роботодавцем і спірний період з 18.10.1988 по 01.07.1989 має бути включений до страхового стажу позивача.

Враховуючи наведене висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для виключення спірних періодів зі спеціального стажу позивача є обґрунтованим і законним.

Щодо способу захисту порушеного права, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки спірний стаж не зарахований рішенням ГУ ПФУ в Львівській області від 07.06.2024 за №90, належним та достатнім способом захисту є саме скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07.06.2024 за №90 в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 18.10.1988 по 01.07.1989 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача період роботи з 18.10.1988 по 01.07.1989.

Стосовно висновків суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазначає таке.

За матеріалами справи пенсійними органами визнано наявність у позивача спеціального стажу у розмірі 34 роки 6 місяців та надані позивачем документи підтверджують факт роботи позивача понад 8 місяців на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м. Івано-Франківськ в період з 18.10.1988 по 01.07.1989, що свідчить про наявність у позивача стажу понад 35 років та відповідно наявність права на отримання одноразової грошової допомоги.

Водночас, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав ненадання відомостей про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, пенсійним органом не враховано тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Отже, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

За встановлених обставин висновок суду першої інстанції про те, що пенсійним органом під час вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги мав бути врахований період з 18.10.1988 по 01.07.1989, протягом якого є документальне підтвердження виконання позивачем обов`язків за посадою протягом такого періоду, є обґрунтованим і законним.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а тому достатнім і належним способом захисту прав позивача є задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі № 480/7851/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова