Справа № 160/31239/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представник позивача прпедставник відповідача 1 представник відповідача 2 Гончаров І.О. Малєжик Т.А. не з`явився (повідомлений належним чином)
25 листопада 2024 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 );
- визнати протиправним та скасувати подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022 стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він дізнався з відповіді Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про заборону в`їзду в Україну «у зв`язку з допущеннями порушеннями під час перебування на території України».
Позивач не погоджується із рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну та поданням Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022, вважає їх свавільними, незаконними, протиправними, помилковими та такими, які було прийнято без всебічної оцінки, на підставі недостатніх та недопустимих доказів, у порушення презумпції невинуватості та принципу «non bis in idem» відповідно до статті 61-62 Конституції України, та статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, що порушує права позивача на сімейне життя та возз`єднання сім`ї, завдає шкоди його діловій репутації.
Ухвалою від 17 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У вищевказаному поданні від 06.12.2022 № 4/4-1749 Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зазначає таке, що «Працівниками УМП ГУНП в Дніпропетровській області в ході виконання своїх службових обов`язків щодо протидії нелегальній міграції встановлено, що на території України громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушував міграційне законодавство України».
Під час свого перебування на території України, громадянин Грузії ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, а саме: за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке встановлена відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 18.07.2022 року № 12, прийнятим на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», громадянина Грузії ОСОБА_1 , примусово повернуто до країни походження або третьої країни, та зобов`язано його покинути територію України у термін до 16.08.2022.

Отримавши подання від 06.12.2022 № 4/4-1749 про прийняття рішення щодо заборони в`їзду іноземного громадянина, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області здійснено перевірку відомостей, в межах компетенції ГУ ДМС у Дніпропетровській області, викладених в зазначеному поданні Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та встановлено таке.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року у справі № 205/4622/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Червоноштан Романа Костянтиновича про скасування рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження або третьої країни відмовлено. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 20.12.2022.

Відповідно до положень чинного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовано діяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у останнього відсутні повноваження щодо здійснення перевірки інших обставини відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо встановлених Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та викладених в поданні від 06.12.2022 № 4/4- 1749.

Про прийняття рішення від 03.01.2023 року № 4 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомлено ініціатора звернення, а саме: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також, надіслано засвідчену копію рішення про заборону в`їзду в Україну від 03.01.2023 року № 4 разом з дорученням щодо заборони в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, розташованого за такою адресою, а саме: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, як це передбачено положеннями пункту 8 та пункту 9 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 січня 2014 р. за № 25/24802, в чинній редакції Наказу від 24.02.2017.

З вищевикладеного слідує, що рішення від 03.01.2023 року № 4 про заборону в`їзду в Україну, прийняте Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.12.2022 № 4/4- 1749, є законним і обґрунтованим рішенням компетентного суб`єкта владних повноважень, таким, що прийнято ГУ ДМС у Дніпропетровській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24.12.2024 представник позивача надав відповідь на відзив, де вказав, що представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ухилився від спростування незаконності, необґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення, яке було прийнято на підставі нічим не підтвердженої та недоведеної в законний спосіб інформації від Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Мотивація відповідача є хибною та є ще одним очевидним підтвердженням свавілля, до якого вдаються працівники відповідачів щодо позивача.

На думку представника позивача, представник відповідача залишив поза увагою відомі останньому факти того, що позивач має сім`ю в Україні, утримує дружину, громадянку України, утримує та виховує двох малолітніх дітей, теж громадян України.

Ухвалою від 24 грудня 2024 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового. Судове засідання призначено на 16 січня 2025 року о 11:30 год.

26.12.2024 представник ГУ ДМС України у Дніпропетровській області надав заперечення на відповідь на відзив, де підтримав висновки викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд переніс розгляд справи на 28.01.2025, 06.02.2025, 18.02.2025, 27.02.2025, 11.03.2025, 18.03.2025, 24.03.2025, 27.02.2025.

Ухвалою від 24 березня 2025 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 160/31239/24 та розпочати розгляд справи по суті. Призначити розгляд справи по суті у судовому засіданні 10 квітня 2025 року о 13:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник Управління міграційної поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

18.07.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч. 1 ст. 203 КУпАП (протокол ПР МДН № 003624 та постанова ПН МДН № 003616) та прийнято рішення № 12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким було зобов`язано покинути територію України у термін до 16.08.2022.

Позивач сплатив адміністративне стягнення 28.07.2022, про що свідчить відмітка у постанові ПН МДН № 003616.

Позивач оскаржив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця (судова справа № 205/4622/22).

07.12.2022 у судовій справі № 205/4622/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного спеціаліста Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Червоноштан Романа Костянтиновича про скасування рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження або третьої країни відмовлено. Позивач покинув територію України.

18.10.2024 позивач дізнався з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит, що Державна прикордонна служба України виконує доручення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.01.2023 № 1201.17.2-359/000393-23 щодо заборони громадянину строком до 03.01.2026.

23.10.2024 позивач дізнався з відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, що 03.01.2023 останнім, керуючись положеннями частини 1 статті 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.12.2022 № 4/4-1749 стосовно позивача прийнято рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) строком до 03.01.2026 року.

08.11.2024 позивач дізнався з відповіді Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що зазначене подання про заборону в`їзду в України було прийнято «в зв`язку з допущеними порушеннями під час перебування на території України».

У поданні зазначено, що 18.07.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з ч. 1 ст. 203 КупАП та прийнято рішення про примусове повернення. Також встановлено, що під час знаходження на території Дніпропетровської області позивач ніде не працював, при цьому намагався налагодити схему з незаконної легалізації своїх співвітчизників шляхом укладення фіктивних шлюбів з громадянами України; позивач серед свого оточення намагався знайти можливість підроблювати печатки перетину державного кордону України, паспорти громадян України та посвідки на тимчасове/постійне проживання. Таким чином зазанчено, що дії позивача загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Позивач не погоджується із рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну та поданням Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3773-VI).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну передбачений в частині першій статті 13 Закону № 3773-VI, в якій вказано, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2013 року № 1235 (далі - Інструкція № 1235), рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Пунктом 4 Інструкції № 1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Згідно із пунктом 5 Інструкції № 1235 після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Пунктом 6 Інструкції № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який не одноразово був продовжений.

Воєнний стан згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пунктів 3, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що наявність інформації про дії іноземця або особи без громадянства, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є правовою підставою для прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну на визначений відповідним органом термін.

Непред`явлення іноземцю обвинувачення у вчиненні правопорушень не створюють обставини, що перешкоджають у прийнятті рішення про заборону у в`їзді в Україну.

Необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Системний аналіз викладених законодавчих положень надає підстави стверджувати, що Державна міграційна служба України та її територіальні органи приймають рішення про заборону в`їзду в Україну особі у зазначених в частині першій статті 13 Закону № 3773-VI випадках з власної ініціативи та (або) на підставі мотивованого звернення (довідки, рапорту), органу та підрозділу, визначеного у пункті 4 Інструкції № 1235.

У справі, що розглядається, рішення про заборону в`їзду позивача в Україну та доручення про відповідну заборону в`їзду в Україну строком на три роки прийнято ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на підставі подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022, відповідно до якого дії громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загрожують порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Зі змісту оскаржуваного рішення про заборону в`їзду в Україну висновується, що останнє прийняте на підставі частини першої статті 13 Закон № 3773-VI, тобто в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що рішення про заборону в`їзду в Україну приймається на підставі обґрунтованого звернення уповноваженого органу.

У цій справі з відповідним зверненням звернулось Управлінням стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

За змістом статті 12 Закону України "Про національну безпеку України" до складу сектору безпеки і оборони (діяльність якого спрямована на захист національних інтересів України), зокрема, належать Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України, Державна міграційна служба України.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про національну безпеку України" передбачено, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності та надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин чи внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з положеннями частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень;

припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю і здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та інші повноваження, встановленні цим законом.

З огляду на викладені вище норми у їх зв`язку, необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або ж охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має, зокрема, і превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень закону особами, яким заборонено в`їзд.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (його територіальні підрозділи) наділені компетенцією щодо надання оцінки наявності в діях відповідного суб`єкта загроз (наявних чи потенційних) національним інтересам та національній безпеці України, а також захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно вживати за результатами такої оцінки відповідні дії, спрямовані на попередження таких загроз, їх локалізацію та усунення. В самому зверненні відповідача вказано, що інформацію отримано за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, що також відповідає цілям і завданням даного органу.

У контексті обставин цієї справи та з урахуванням дії воєнного стану в України, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень Державної міграційної служби України щодо здійснення перевірки інформації, наданої уповноваженим органом, адже така інформація з урахуванням військової агресії рф проти України сприймається як достовірна.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), суд враховує першочерговий пріоритет публічного інтересу, обумовлений безпрецедентним масштабом загрози для суверенітету та незалежності України, тому превентивні заходи, які застосовано відповідачем 1 у справі, що розглядається, визначався потребою забезпечення захисту державності, а тому є співмірним із застосованим до позивача обмеженням та не є свавільним.

У спірному випадку у відповідача 1 було декілька підстав, зазначених у поданні відповідача 2 від 06.12.2022 № 4/4-1749, які покладені в основу оскаржуваного рішення, а саме:

1) 18.07.2022 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КупАП та прийнято рішення про примусове повернення,

2) під час знаходження на території Дніпропетровської області позивач ніде не працював, при цьому намагався налагодити схему ї незаконної легалізації своїх співвітчизників шляхом -укладення фіктивних шлюбів з громадянами України.

3) гр. ОСОБА_1 серед свого оточення намагався знайти можливість підроблювати печатки перетину державного кордону України, паспорти громадян України та посвідки на тим часове, постійне проживання.

Суд встановив, що по першій підставі позивача дійсно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КупАП та прийнято рішення про примусове повернення після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2022 у справі № 205/4622/22 за позовом ОСОБА_4 до Головного спеціаліста Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження або третьої країни, яким відмовлено у задоволенні позову. Рішення суду набрало законної сили 20.12.2022 року.

Відносно другої та третьої підстав, зазначені у поданні, то суд зазначає, що кримінальна діяльність позивача не встановлена судом під час розгляду цією справи, не підтверджена належними доказами та матеріалами справи, тому ці твердження відповідачів не приймаються судом.

Однак, враховуючи наявність підстави, що 18.07.2022 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КупАП та прийнято рішення про примусове повернення, тому ГУ ДМС України у Дніпропетровській області при ухваленні рішення від № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну на підставі подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022 діяло в межах повноважень і з дотриманням чинного законодавства, у спосіб, що узгоджується з визначеним у Законі № 3773-VI та Інструкції № 1235. Інші вимоги є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування рішення та подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022 про заборону в`їзду позивачу.

Відтак суд звертає увагу, що право на обмеження доступу до території держави для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом Держави Україна, і, наявність навіть обґрунтованого припущення щодо можливого заподіяння шкоди інтересам держави, її громадянам та особам, які проживають на її території, є достатнім для формування відповідного звернення (довідки, рапорту) з метою подальшого прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України.

Слід зазначити, що факт перебування позивача у зареєстрованому шлюбі із громадянкою України, не є правовою підставою для автоматичного в`їзду на територію України поза межами встановлених строків та чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.

Доводи позивача та його представника спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами та встановленими обставинами.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 4 від 03.01.2023 та подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4/4-1749 від 06.12.2022 про заборону в`їзду позивача в Україну є правомірними, а підстави для їх скасування в судовому порядку відсутні.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в позовних вимогах, розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України у справі не проводиться.

Керуючись ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (вул. В`ячеслава Липинського, 7, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49000), Управління міграційної поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49001) про визнання протиправною бездіяльність а зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 квітня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук