Справа № 280/10167/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10167/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №280/10167/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства ьобслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 як військовослужбовці Збройних Сил України, відрядженій для проходження військової служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 05.03.2022 по 31.05.2023 в розмірі 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, що у сумі становить 446 129 (чотириста сорок шість тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 25 коп.;

стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 05.03.2022 по 31.05.2023 в розмірі 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, що у сумі становить 446 129 (чотириста сорок шість тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 25 коп.

В обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що відповідно до витягу з Наказу Міністра оборони України (по особову складу) від 05 березня 2022 року №94 позивачці присвоєно звання лейтенант та відряджено до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі. В період з 05 березня 2022 року по 18 серпня 2023 ОСОБА_1 проходила службу інженером-програмістом 1-ї категорії відділу автоматизації та телекомунікації Украероцентру. Вважала, що відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (зі змінами) має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 05.03.2022 по 31.05.2023. В зв`язку з чим, 28 травня 2024 року на адресу відповідача було направлено заяву щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 05.03.2022 по 31.05.2023. Листом Державного підприємства

обслуговування повітряного руху України за №1-23.2/2132/24 від 10.06.2024 позивачку було повідомлено, що для вирішення питання про нарахування та виплату додаткової винагороди згідно Постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану наказом Украероруху від 06.03.2024р. №69 Про затвердження Положення про комісію з розгляду питань щодо нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та створення комісії, в Украерорусі була створена відповідна комісія та документи позивачки будуть передані для розгляду членам комісії. 18 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою щодо надання інформації в які строки буде розглянута її попередня заява щодо нарахування та виплату додаткової винагороди за період відповідного проходження служби. Проте жодної відповіді від відповідача отримано не було. Вважала таку бездіяльність щодо невиплати грошових коштів протиправною, у зв`язку з чим звернулася з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що виплата щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, не розповсюджується на військовослужбовців відряджених до державних органів, а грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, відряджених до державних органів, установ та організацій регулюється Постановою КМУ №104.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та увалити нову постанову про задоволення позову. Фактично позиція позивачки полягає в тому, що позивачка, як військовослужбовець ЗСУ, має право на отримання додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000,0грн. пропорційно в розрахунку на місяць, установленої постановою КМУ №168.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно із наказом Міністра оборони України від 05.03.2022 № 94 ОСОБА_1 було присвоєно військове звання лейтенант і відряджено до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) із залишенням на військовій службі.

Відповідно до Довідки про проходження військової служби від 18.04.2024 № 168, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , в період з 05 березня 2022 року по 18 серпня 2023 ОСОБА_1 проходила службу інженером-програмістом 1-ї категорії відділу автоматизації та телекомунікації Украероцентру.

28 травня 2024 року на адресу відповідача було направлено заяву щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 05.03.2022 по 31.05.2023.

Листом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за №1-23.2/2132/24 від 10.06.2024 позивачку було повідомлено, що для вирішення питання про нарахування та виплату додаткової винагороди згідно Постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану наказом Украероруху від 06.03.2024р. №69 Про затвердження Положення про комісію з розгляду питань щодо нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та створення комісії, в Украерорусі була створена відповідна комісія та документи позивачки будуть передані для розгляду членам комісії.

18 липня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою щодо надання інформації в які строки буде розглянута її попередня заява щодо нарахування та виплату додаткової винагороди за період відповідного проходження служби. Відповідь в матеріалах справи відсутня.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не виплати додаткової винагороди згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, позивачка звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, ключовим питанням у цій справі є те, чи наявне у військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Вказане питання було предметом дослідження Великої Палати Верховного Суду у справі №640/13029/22. Так, у постанові від 29 серпня 2024 року Велика Палата Верховного Суду вказала, що:

«Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України врегульовує порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, окремим нормативно-правовим актом.

Так, з метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців ЗСУ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 104.

Згідно з абзацами першим, другим, третім пункту 1 Постанови № 104 військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців ЗСУ, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби. Водночас грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби. Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

Системний аналіз наведеного нормативного регулювання підтверджує, що порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в ЗСУ та інших військових формуваннях, відрізняється від порядку грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ організацій. Тобто, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, врегульовано окремим нормативно-правовим актом, який визначає дещо відмінний порядок та інші складові формування грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

… здійснюючи текстуальне тлумачення Постанови № 168, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови № 168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 гривень повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.

Отже, пункт 1 Постанови № 168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови № 104».

Підсумовуючи вищевикладене, Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/13029/22 (постанова від 29 серпня 2024 року) зроблено правовий висновок відповідно до якого: «Оскільки визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ), тоді як абзацом 2 пункту 1 Постанови № 104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, то Велика Палата Верховного Суду вважає, що положення Постанови № 168 не поширюють свою дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій».

Таким чином, приймаючи до уваги правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/13029/22 (постанова від 29 серпня 2024 року), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірних відносинах позивачка, як військовослужбовець відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, не мала право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, а отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі №280/10167/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 17.04.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк