Справа № 640/6951/21
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 р. № 640/6951/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.12.2020 № 2600-0309-8/180563 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", із урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2020 за № 20-11/59 та № 20-11/60;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 18.12.2020 перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної 03.12.2013 року, на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках, виданих Державною казначейською службою України від 27.11.2020 № 20-11/59 та № 20-11/60 від 27.11.2020, із врахуванням проведених виплат;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 18.12.2020 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у Довідці Державної казначейської служби України № 20-11/59 від 27.11.2021 "Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця" та відповідно до Довідки №20-11/60 від 27.11.2020 "Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2021 року по справі №640/6951/21 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/6951/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Марини Лук`яненко.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято до провадження матеріали даної справи та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві протиправно відмовлено в перерахунку пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", із урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2020 за № 20-11/59 та № 20-11/60.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій, зокрема, позивач підтвердив правову позицію, викладену у позовній заяві, та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції, у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві і отримує з 03.12.2013 року пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993.

09.12.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою (вх.№5601) про проведення перерахунку та виплату пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку.

До поданої заяви позивач додав Довідки, надані Державною казначейською службою України:

1) Довідка від 27 листопада 2020 року № 20-11/59, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), де вказано, що позивач має стаж державної служби понад 25 років;

2) Довідка від 27 листопада 2020 року № 20-11/60, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

У вказаних Довідках зазначено, що на всі види оплати праці, включені в Довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, Державна Казначейська служба України, на підставі трудової книжки ОСОБА_1 , обчислила його стаж державної служби і надала Довідку від 16.12.2013 № 4-43/95 про те, що станом на 16 грудня 2013 року, стаж державної служби становить 26 років 10 місяці 25 днів, а загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 38 років 8 місяців 17 днів.

Листом Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві від 18.12.2020 за №2600-0309-8/180563, ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії державного службовця за відсутності законних підстав.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до частини першої ст. 9 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У спірних правовідносинах, на звернення позивача від 09.12.2020 (вх.№5601) листом Головним управлінням Пенсійного Фонду України в місті Києві від 18.12.2020 за №2600-0309-8/180563, ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії державного службовця за відсутності законних підстав.

Водночас із цим, з 01.05.2016р. набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VІІІ (далі за текстом - Закон №889-VІІІ), яким визначено право окремих державних службовців на пенсійне забезпечення відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. (далі за текстом - Закон № 3723-ХІІ).

Так, відповідно до п.10 Розділу ХІ Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Розділу ХІ Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VІІІ набрав чинності - 01.05.2016р.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягай віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-ІУ.

Для чоловіків зазначений вік визначається статтею 26 Закону № 1058-ІV та становить 62 роки.

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягали певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII.

Відтак, як вже зазначалось, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889- VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 справа №687/545/17, справа від 10.07.2018 № 591/6970/16-а, справа від 19.03.2019 №466/5138/17, справа від 10.04.2019 №607/2474/17 та у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з системного аналізу положень Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, із набранням чинності Законом № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальний пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом із цим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Як вбачається з оскаржуваної відмови відповідача, копії трудової книжки позивача та довідки Державної Казначейської служби України від 16.12.2013 №4-43/95, загальний страховий стаж позивача, який врахований по 03.12.2013 (дата призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993), становить більше 38 років, стаж на посадах державної служби, згідно якого ОСОБА_1 призначена пенсія по Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ становить більше 26 років, позивач досягнув пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (62 роки).

На час досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 не працював на посадах державних службовців, мав понад 26 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачу у переведенні на таку пенсію.

За таких обставин, рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, викладене в листі Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві від 18.12.2020 за №2600-0309-8/180563, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Частина 2 статті 5 КАС України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. У відповідності до пункту 1 абзацу 1 частини 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи наявність у позивача умов для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної 03.12.2013 року, на пенсію за віком, відповідно до закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача необхідно зобов`язати здійснити ОСОБА_1 з 18.12.2020 року перерахунок (переведення) з пенсії по інвалідності, призначеної 03.12.2013 року, на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках, виданих Державною казначейською службою України від 27.11.2020 №20-11/59 та № 20-11/60 від 27.11.2020, здійснити її нарахування й виплату з урахуванням виплачених сум і висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

А тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 18.12.2020 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладену в листі від 18.12.2020 за №2600-0309-8/180563.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 з 18.12.2020 року перерахунок (переведення) з пенсії по інвалідності, призначеної 03.12.2013 року, на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках, виданих Державною казначейською службою України від 27.11.2020 №20-11/59 та № 20-11/60 від 27.11.2020, здійснити її нарахування й виплату з урахуванням виплачених сум і висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко