Справа № 372/293/25
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/293/25
Провадження № 2-а-14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря Редька Н.Н.,

представника позивача - Тимченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, яку обґрунтовує тим, що 30 грудня 2024р. Постановою №1943 (далі - Постанова №1943) Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 211 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), у зв`язку з втратою військово-облікового документу. Позивач вважає винесену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, у період звернення до ТЦК та СП позивач мав підтверджуючі документи щодо підстав для відстрочки від призову, у тому числі електронну версію посвідчення офіцера. Проте у відстрочці було відмовлено виключно з формальної підстави через відсутність паперового варіанту посвідчення.

З винесеною Постановою №1943 про притягнення він не погоджується та просить суд - скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1943 від 30.12.2024 про адміністративне правопорушення на накладення штрафу у розмірі 850 грн. за ч. 2 ст. 211 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

11.02.2025 року надійшов відзив від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у відзиві не погоджується з доводами позивача та вважає, що у даному випадку мала місце втрата облікових документів, що підтверджується відсутністю їх оригіналу у позивача під час звернення до ТЦК та СП.

Незважаючи на наявність електронної версії посвідчення чи відображення відповідної інформації у реєстрах, чинне законодавство зобов`язує військовозобов`язаних зберігати оригінали облікових документів, зокрема посвідчення офіцера. Саме паперовий оригінал посвідчення є документом, який підтверджує належність особи до офіцерського складу та використовується під час оформлення адміністративних та мобілізаційних рішень.

Факт відсутності оригіналу посвідчення був встановлений під час розгляду питання про надання позивачу відстрочки від мобілізації. Саме через відсутність облікового документа у паперовому вигляді в оформленні відстрочки було відмовлено. На підставі цього факту посадовими особами ТЦК та СП було складено протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковане як втрата облікових документів.

Таким чином, відповідач вважає дії своїх представників обґрунтованими та законними, а постанова такою, що підлягає залишенню в силі.

25.02.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій, позивач заперечує твердження відповідача щодо втрати облікових документів, посилаючись на постанову КМУ від 16 травня 2024 року № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (далі Постанова 559) відповідно до пункту 5 якої військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.

Відповідно до вказаної постанови, документи, що створені в електронній формі з дотриманням вимог законодавства, мають таку саму юридичну силу, як і їх паперові аналоги, за умови наявності кваліфікованого електронного підпису або підтвердження їх походження через офіційні державні реєстри.

Позивач наголошує, що на момент звернення до ТЦК та СП у нього був чинний електронний документ, що підтверджував його статус офіцера запасу, а відсутність паперового носія не є підставою для кваліфікації ситуації як втрата облікового документа. Інформація про нього містилася у відповідних реєстрах, а електронна версія посвідчення була доступною для перевірки.

Таким чином, позивач вважає дії відповідача формальними, а складення протоколу безпідставним та незаконним, оскільки обліковий документ фактично був у наявності в електронній формі та підтверджував відповідний статус особи в системі військового обліку.

В судове засідання зявився представник позивача, який позов підтримав, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 27.12.2024 року особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання відповіді на заяву від 08.11.2024 року про надання відстрочки, але йому було відмовлено у видачі довідки у зв`язку з тим, що у нього відсутній паперовий військово-обліковий документ, а електронний військово-обліковий документ не має юридичної сили.

На підставі цього на нього було складено адміністративний протокол за частиною 2 статті 211 КупАП за втрату військово-облікового документу.

01.07.2024 року, ОСОБА_1 відповідно до Закону вчасно оновив дані в ТЦК та отримав військово-обліковий документ з «Резерв +», що підтверджується копією з інформацією з додатку «Резерв +», що міститься в матеріалах справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Санкція статті передбачає накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також судом встановлено, що фактичні обставини справи, відповідно до фабули оскаржуваної постанови, за яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 211 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно винесено вказану постанову і вона підлягає скасуванню, оскільки частина 2 статті 211 КУпАП не містить складу правопорушення, який зазначений у відповідній оспорюваній постанові №1943, складеною, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 від 30.12.2024 року.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обліково-військовий документ у паперовій формі, про який йдеться у матеріалах справи, не може вважатися втраченим, оскільки на момент звернення позивача строк його дії вже закінчився. Крім того, відповідач не надав жодних належних чи допустимих доказів фактичної втрати цього документа саме в паперовому вигляді.

Отже, твердження відповідача щодо втрати документа є необґрунтованими, а сама постанова про притягнення до відповідальності такою, що підлягає скасуванню через відсутність складу правопорушення.

Відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості винесення постанови.

Оцінюючи зазначені вище обставини і докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 20, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1943 від 30.12.2024 про адміністративне правопорушення та накладення штрафу у розмірі 850 грн. за ч. 2 ст. 211 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Рабчун