Справа № 440/13572/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р. Справа № 440/13572/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Опішнянської селищної ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/13572/24

за позовом ОСОБА_1

до Опішнянської селищної ради , Опішнянського селищного голови Різника Миколи Миколайовича , Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Опішнянської селищної ради, Опішнянського селищного голови Різника Миколи Миколайовича, Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Опішнянської селищної ради, що виявилися у відмові надати повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання - передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків щодо договорів, укладених між Опішнянською селищною радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 від 12.12.2017 №126, від 12.12.2017 №130, від 19.12.2017 №206, від 11.12.2017 №127;

- зобов`язати голову Опішнянської селищної ради надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду позивачці повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання - передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків щодо договорів, укладених між Опішнянською селищною радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 від 12.12.2017 №126, від 12.12.2017 №130, від 19.12.2017 №206, від 11.12.2017 №127.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.10.2024 вона надіслала на ім`я селищного голови Опішнянської селищної ради запит на доступ до публічної інформації, у відповідь на який отримала лист за підписом начальника юридичного відділу Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради про відмову у задоволенні її вимог. Мотивуючи відмову автор відповіді зазначив, що селищний голова не є розпорядником інформації у розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Позивачка не погодилась з відмовою у наданні доступу до публічної інформації та звернулась до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області щодо відмови у розгляді по суті запиту ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих.№7 (Вх.№1152 від 29.10.2024).

Зобов`язано Виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області розглянути запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих.№7 (Вх.№1152 від 29.10.2024) та надати відповідь.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1968,96 грн (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Опішнянською селищною радою, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що рішення суду винесене з грубим порушенням норм процесуального права, яке регулює підстави, умови та порядок розгляду, ухвалення рішень по справі, а також норм матеріального права щодо неправильного їх застосування, неповного зв`язування обставин по справі.

Так, резолютивна частина оскаржуваного рішення прямо суперечить обставинам справи, що встановлені судом, та які описані в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суперечать також висновкам правозастосування, та нормам, що вірно визначені судом такими, що підлягають застосуванню.

Зазначив, що запит позивача від 29.10.2024 був адресований Голові Опішнянської селищної ради Миколі Різнику, тоді як селищний голова не є розпорядником публічної інформації, про що зазначено в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.06.2016 №10. Таким чином, запитувачу інформації була надана належна відповідь, про те, що селищний голова не є розпорядником інформації відповідно до висновків Пленуму Вищого адміністративного суду.

Також зазначив, що відомості щодо укладених угод між Опішнянською селищною радою та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 від 12.12.2017 №126, від 12.12.2017 №130, від 19.12.2017 №206, від 11.12.2017 №127 відображені на сайті https://prozorro.gov.ua/uk. Таким чином, запит до Відповідача надати «повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів» не відповідало б предмету запиту про надання публічної інформації

Крім того, зауважив, що позивач не оскаржував питання відсутності резолюції чи доручення від селищного голови для працівника виконавчого комітету Опішнянської селищної ради. Також, позивач не оскаржував відсутність відповіді на свій запит чи недостатність повноважень працівника виконавчого комітету розглядати за дорученням селищного голови відповідний запит.

Вважає, що зобов`язуючи виконавчий комітет Опішнянської селищної ради надати відповідь позивачу, суд постановив передчасне рішення, так як до виконавчого комітету Опішнянської селищної ради та до Опішнянської селищної ради, як розпорядника інформації - позивач не звертався.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) оспорюваними бездіяльністю, діями чи рішеннями або невідповідність обраного способу його захисту способам, визначеним чинним законодавством, чи неможливість ефективного поновлення порушеного права, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.10.2024 ОСОБА_1 надіслала на ім`я селищного голови Опішнянської селищної ради запит від 29.10.2024 Вих.№7 /а.с. 28/.

У зазначеному запиті, посилаючись на статтю 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивачка звернулась щодо надання інформації, а саме: повну інформацію в розгорнутому вигляді щодо актів приймання - передачі, актів наданих послуг, актів взаємних розрахунків відповідно до договорів, укладених між Опішнянською селищною радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , від 12.12.2017 №126, від 12.12.2017 №130, від 19.12.2017 №206, від 11.12.2017 №127.

Листом від 30.10.2024 вих. №762 за підписом начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради позивачці надано відповідь, якою фактично відмовлено у наданні запитуваної інформації, посилаючись те, що селищний голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону і не може бути її розпорядником /а.с. 29-30/.

Позивачка, вважаючи відмову відповідача надати запитувану інформацію протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, суперечить принципам прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень і порушує її право на отримання інформації, звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відмова у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №7 не ґрунтується на вимогах закону та є грубим порушенням приписів частини третьої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", статті 5 Конвенції РЄ. Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, суд, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважав за необхідне визнати протиправними дії Виконкому Опішнянської селищної ради щодо відмови у розгляді по суті запиту ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих.№7 (Вх.№1152 від 29.10.2024), зобов`язати Виконком Опішнянської селищної ради розглянути запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих.№7 (Вх.№1152 від 29.10.2024) та надати відповідь.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

За змістом статті 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про інформацію", за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 4 Закону №2939-VI встановлено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

У силу пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З аналізу наведеного слідує, що публічна інформація це:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

А відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI , розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

За змістом частин першої - третьої статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 11 названого Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Як визначеного частиною першою статті 12 згаданого Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

За змістом частини першої статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що предметом цього спору є правомірність відмови у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 № 7 про доступ до публічної інформації.

З аналізу наведених норм законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про місцеве самоврядування в Україні" слідує, що доступ до публічної інформації може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і органи місцевого самоврядування, як суб`єктом владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб.

Відповідно до Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, ратифікованої Законом України від 20.05.2020 №631-IX "Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів" (далі - Конвенція РЄ), Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів (частина перша статті 2).

Приписи статті 5 Конвенції РЄ передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.

Тож державний орган має розглянути запит по суті, якщо ця інформація у нього є.

Згідно з частиною першою статті 5 Конвенції РЄ державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції РЄ визначено форми доступу до офіційних документів: "У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим".

Отож розпорядник має не лише допомогти запитувачу ідентифікувати запитувану інформацію, а й активно співпрацювати з ним, тобто проявити очевидну готовність надати потрібну допомогу.

Йдеться про те, що розпорядник інформації повинен сумлінно, відповідально поставитись до виконання своїх обов`язків (принцип добросовісності), керуючись законами логіки, здоровим глуздом та загальними нормами моралі (принцип розсудливості).

Таким чином, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Разом з тим, розпорядник інформації відповідно до статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

А відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI , розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Отже, якщо відповідач не володіє запитуваною інформацію, то відповідно до положень статті 22 Закону №2939-VI він повинен або надати позивачу відповідь, зазначивши про це, або направити запит належному розпоряднику, у разі якщо розпоряднику інформації відомо або має бути відомо, хто нею володіє, з одночасним повідомленням про це запитувача.

У будь-якому з наведених випадків розпорядник інформації (належний чи неналежний) має обов`язок надати відповідь на запит чи повідомити запитувача у строк, передбачений Законом №2939-VI, а запитувач інформації має право на отримання такої відповіді чи повідомлення.

З матеріалів справи судом встановлено, що запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №7 про отримання публічної інформації був адресований голові Опішнянської селищної ради Різнику М.М. /а.с. 28/.

Однак відповідь на цей запит було надано начальником юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради /а.с. 29-30/.

Представник Виконкому Опішнянської селищної ради, начальник юридичного відділу Кужим О.М. у клопотанні від 14.01.2025 пояснив, що юридичний відділ виконавчого комітету Опішнянської селищної ради діє відповідно до положення, затвердженого рішенням п`ятдесят першої сесії Опішнянської селищної ради восьмого скликання від 11.07.2024 "Про затвердження Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради в новій редакції" /а.с. 50-56/.

Так, відповідно до розділу 3 Положення "Завдання та функції юридичного відділу" юридичний відділ відповідно до покладених завдань та функцій:

3.1.5 Розглядає за дорученням селищного голови заяви, клопотання, скарги, пропозиції, запити від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, підприємств, установ та організацій, громадян з напряму діяльності відділу;

3.1.7. Забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Опішнянська селищна рада та/або виконавчий комітет Опішнянської селищної ради, а також своєчасно надає таку інформацію, її достовірність і повноту.

Крім того, 17.10.2024 п`ятдесят третьою сесією Опішнянської селищної ради восьмого скликання прийняте рішення "Про забезпечення доступу до публічної інформації у Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах" /а.с. 41-44/.

Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах "…В Опішнянській селищній раді з метою координації й контролю роботи структурних підрозділів щодо надання доступу до публічної інформації, на підставі пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначити начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради - як відповідальну особу з питань доступу до публічної інформації, яка зобов`язана виконувати вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації" у випадках, коли розпорядником інформації є Опішнянська селищна рада.".

За наведених обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про правомірність доводів відповідачів, що начальник юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужим О.М. уповноважений на надання відповіді на запити про доступ до публічної інформації.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова за підписом начальника юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужима О.М. у наданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 № 7 з підстав відсутності запитуваної інформації у Опішнянського селищного голови Різника М.М., якому був адресований такий запит, є протиправною, з огляду на те, що начальнику юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужиму О.М. за будь-яких обставин було достеменно відомо про володільця запитуваної інформації, оскільки його уповноважено на надання відповіді на запити про доступ до публічної інформації від імені Опішнянської селищної ради та її виконавчого комітету.

Тож, твердження представників відповідачів про те, що селищний голова не є розпорядником публічної інформації у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", що є підставою для відмови у наданні доступу громадянам до публічної інформації, є неспроможними.

Суд також враховує, що 29.10.2024 ОСОБА_1 загалом подано до Опішнянської селищної ради сім запитів на доступ до публічної інформації /а.с. 37-40, у т.ч. зі звороту/.

Усі сім запитів зареєстровані Виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради шляхом проставлення штемпеля із зазначенням вхідного номера.

А на запиті від 29.10.2024 Вих. №3 міститься резолюція Опішнянського селищного голови Різника М.М. від 30.10.2024 такого змісту: " ОСОБА_3 , до виконання" /а.с. 37/.

Тож, розгляд по суті та надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації було доручено начальнику юридичного відділу Опішнянської селищної ради Кужиму О.М., який є уповноваженою особою на розгляд запитів на доступ до публічної інформації відповідно до Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради та Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 №7 не ґрунтується на вимогах закону та є грубим порушенням приписів частини третьої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", статті 5 Конвенції РЄ.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує, що розпорядником запитуваної інформації є Виконком Опішнянської селищної ради, а особою, відповідальною за розгляд запитів на доступ до публічної інформації - начальник юридичного відділу Виконкому Опішнянської селищної ради.

В свою чергу, запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих. № 7 (Вх.№1152 від 29.10.2024) хоча й був адресований Опішнянському селищному голові Різнику М.М., однак фактично переданий для розгляду й надання відповіді начальнику юридичного відділу Виконкому Опішнянської селищної ради Кужиму О.М.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, відповідно до частини другої статті 9 КАС України правомірно дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії Виконкому Опішнянської селищної ради щодо відмови у розгляді по суті запиту ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих. №7 (Вх.№1152 від 29.10.2024), зобов`язати Виконком Опішнянської селищної ради розглянути запит ОСОБА_1 від 29.10.2024 Вих. № 7 (Вх.№1152 від 29.10.2024) та надати відповідь.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга не містить доводів апелянта щодо не згоди з рішенням суду в частині вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд апеляційної інстанції не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року по справі № 440/13572/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Опішнянської селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 по справі № 440/13572/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва