Справа № 580/9656/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року справа № 580/9656/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 03 від 11 квітня 2024 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (як орган Пенсійного фонду України, яким здійснювався розгляд заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності) зарахувати до трудового/страхового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії за віком:

- період роботи в колгоспі ім. Калініна с. Жорнокльови з 07.01.1985 - 03.04.1989 (4 роки, 2 місяці, 28 днів);

- періоди роботи в радгоспі «Черкаський»» з 07.04.1989 по 26.05.1990 (1 рік, 1 місяць, 20 днів) і з 01.07.1990 по 02.11.1992 (2 роки, 4 місяці, 3 дні);

3) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (як орган Пенсійного фонду України, яким здійснювався розгляд заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності) призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після набуття 60 річного віку та здійснювати її виплату з 11.04.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що досягнув пенсійного віку та має необхідний страховий стаж, тому звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком. Однак, оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає таку відмову незаконною та такою, що порушує його право на призначення пенсії за віком.

Відповідач позов не визнав, надав до суду 23.10.2024 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи, які звернулись з 01.01.2024 по 31.12.2024, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 року. Страховий стаж позивача на момент звернення за пенсією становить 26 років 1 місяць 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Не враховано до стажу період роботи у колгоспі з 1985 року по 1989 рік згідно довідки від 22.02.2024 № 54/03-01 (прізвище не відповідає паспортним даним), періоди роботи згідно записів трудової книжки з 07.04.1989 по 26.05.1990 (виправлення дати зарахування, запис про звільнення не завірено печаткою), з 01.07.1990 по 02.11.1992 (відсутні номер та дата наказу на зарахування), а згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 (ім`я та по батькові зазначено скорочено). Тому, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсїї за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, які суперечать положенням чинного законодавства У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 04.10.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою від 04.04.2024 про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуло заяву позивача (за принципом екстериторіальності) та прийнято рішення від 11.04.2024 № 03 (а. с. 51) про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача складає 26 років 01 місяць 18 днів. Не враховано до стажу період роботи у колгоспі з 1985 року по 1989 рік згідно довідки від 22.02.2024 № 54/03-01 (прізвище не відповідає паспортним даним), періоди роботи згідно записів трудової книжки з 07.04.1989 по 26.05.1990 (виправлення дати зарахування, запис про звільнення не завірено печаткою), з 01.07.1990 по 02.11.1992 (відсутні номер та дата наказу на зарахування), а згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 (ім`я та по батькові зазначено скорочено).

Супровідним листом від 25.04.2024 № 2300-0208-8/29414 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області направило позивачу прийняте відповідачем рішення від 11.04.2024 № 03 (а. с. 52).

З матеріалів справи вбачається, що згідно з відомостями трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 22.04.1985 (а. с. 14 - 26) позивач, зокрема, у спірні періоди:

з 07.01.1985 по 03.04.1989 - був членом колгоспу ім. Калініна, прийнятий на роботу електриком;

з 07.04.1989 по 26.05.1990 - працював у радгоспі «Черкаський» трактористом, слюсарем в тр. бригаду, дояром, скотником;

з 01.07.1990 по 02.11.1992 - працював у радгоспі «Черкаський» скотником.

Відповідно до архівних витягів Трудового архіву Драбівської селищної ради від 26.02.2024 № 57/03-01 та від 28.08.2024 № 22/01-17 (а. с. 37, 38, 40, 41) позивач:

04.04.1989 прийнятий трактористом в радгосп «Черкаський» з 07.04.1989;

26.05.1990 позивач звільнений з роботи в радгоспі;

18.07.1990 позивач прийнятий скотником в радгосп «Черкаський» з 01.06.1990;

02.11.1992 позивачу наданий повний розрахунок.

З архівної довідки Трудового архіву Драбівської селищної ради від 22.02.2024 № 54/03-01 (а. с. 39) вбачається, що згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників косгоспу ім. Калініна (с. Жорнокльови Драбівського району Черкаської області) про роботу ОСОБА_2 за період з 1985 року по 1989 року є відомості про роки та відпрацьовані вихододні згідно із зазначеними у ній відомостями з січня 1985 р. по березень 1989 р. Аналогічні відомості щодо років та відпрацьованих вихододнів містяться також у довідці Трудового архіву Драбівської селищної ради від 28.08.2024 № 19/01-17 (а. с. 46).

З архівної довідки Трудового архіву Драбівської селищної ради від 28.08.2024 № 21/0-17 (а. с. 45) вбачається, що згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників косгоспу ім. Калініна (с. Жорнокльови Драбівського району Черкаської області) про нараховану заробітну плату ОСОБА_2 за період роботи з 1985 року по 1989 року є відомості про роки та нараховану заробітну плату згідно із зазначеними у ній відомостями з січня 1985 р. по березень 1989 р.

З архівної довідки Трудового архіву Драбівської селищної ради від 28.08.2024 № 23/01-17 (а. с. 43) вбачається, що згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників радгоспу «Черкаський» (с. Рецюківщина Драбівського району Черкаської області) про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 1989 року по 1992 року є відомості про роки та суму заробітної плати згідно із зазначеними у ній відомостями з квітня 1989 р. по жовтень 1992 р.

Згідно з розрахунком стажу форми РС-право (а. с. 50) страховий стаж позивача становить 28 років 08 місяців 16 днів.

Вважаючи спірне рішення відповідача протиправним, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

Згідно частини 4 вказаної статті у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до положень частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до приписів статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Тож, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно з п. п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі Постанова № 310) трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п. п. 5, 6 Постанови № 310 до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

За змістом п. 13 Постанови № 310, всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Як вбачається судом із прийнято рішення від 11.04.2024 № 03 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, не враховано до стажу:

період роботи у колгоспі з 1985 року по 1989 рік згідно довідки від 22.02.2024 № 54/03-01 (прізвище не відповідає паспортним даним);

період роботи згідно записів трудової книжки з 07.04.1989 по 26.05.1990 (виправлення дати зарахування, запис про звільнення не завірено печаткою);

період роботи згідно записів трудової книжки з 01.07.1990 по 02.11.1992 (відсутні номер та дата наказу на зарахування), а згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 (ім`я та по батькові зазначено скорочено).

Суд із аналізу трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 22.04.1985 (розділ Членство в колгоспі) встановив, що ОСОБА_1 з 07.01.1985 по 03.04.1989 - був членом колгоспу ім. Калініна, прийнятий на роботу електриком; з 07.04.1989 по 26.05.1990 - працював у радгоспі «Черкаський» трактористом, слюсарем в тр. бригаду, дояром, скотником; з 01.07.1990 по 02.11.1992 - працював у радгоспі «Черкаський» скотником.

Щодо не зарахування періоду роботи позивача у колгоспі ім. Калініна з 1985 року по 1989 рік, оскільки згідно з довідкою від 22.02.2024 № 54/03-01 прізвище не відповідає паспортним даним, суд зазначає таке.

Так, з архівної довідки Трудового архіву Драбівської селищної ради від 22.02.2024 № 54/03-01 вбачається, що згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників косгоспу ім. Калініна (с. Жорнокльови Драбівського району Черкаської області) про роботу ОСОБА_2 за період з 1985 року по 1989 року є відомості про роки та відпрацьовані вихододні згідно із зазначеними у ній відомостями з січня 1985 р. по березень 1989 р. Аналогічні відомості щодо років та відпрацьованих вихододнів містяться також у довідці Трудового архіву Драбівської селищної ради від 28.08.2024 № 19/01-17.

Дійсно в архівній довідці від 22.02.2024 № 54/03-01 зазначено відомості про роки та відпрацьовані вихододні ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 .

На противагу цьому суд вважає посилання відповідача у спірному рішенні на те, що в довідці від 22.02.2024 № 54/03-01 прізвище зазначене « ОСОБА_3 », що не відповідає прізвищу позивача згідно з паспортними даними - « ОСОБА_3 », проявом надмірного формалізму, враховуючи, що зазначена довідка видана мовою оригіналу згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників косгоспу ім. Калініна (с. Жорнокльови Драбівського району Черкаської області). При цьому, зі змісту зазначеної довідки вбачається, що наведена в них інформація стосується саме ОСОБА_1 (позивача).

При цьому, зазначений у довідці період членства позивача у косгоспі ім. Калініна з січня 1985 року по березень 1989 року підтверджується записами трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 22.04.1985.

За вказаних обставин суд вважає, що Головне управління протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача період його роботи з 07.01.1985 по 03.04.1989 у косгоспі ім. Калініна (с. Жорнокльови Драбівського району Черкаської області).

Щодо посилання відповідача на підстави не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 07.04.1989 по 26.05.1990, оскільки виправлення дати зарахування, запис про звільнення не завірено печаткою, та з 01.07.1990 по 02.11.1992 у зв`язку з відсутністю номера та дати наказу на зарахування, а згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 ім`я та по батькові зазначено скорочено, то суд зазначає наступне.

Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 22.04.1985 позивач з 07.04.1989 по 26.05.1990 працював у радгоспі «Черкаський» трактористом, слюсарем в тр. бригаду, дояром, скотником.

Так, запис про зарахування позивача 07.04.1989 зроблена на підставі наказу № 18-к від 04.04.1989, запис про звільнення 26.05.1990 на підставі наказу від 36-к № 26.05.1990.

Дійсно, запис про зарахування містить виправлення в числі зарахування. Також не завірено печаткою запис про звільнення 26.05.1990.

Суд врахував, що дата зарахування позивача 07.04.1989 у радгоспі «Черкаський» трактористом та дата звільнення із зазначеного радгоспу також підтверджується архівними витягами Трудового архіву Драбівської селищної ради від 26.02.2024 № 57/03-01 та від 28.08.2024 № 22/01-17, відповідно до яких позивач 04.04.1989 прийнятий трактористом в радгосп «Черкаський» з 07.04.1989 та звільнений з роботи в радгоспі 26.05.1990.

Тому, суд вважає, що період роботи позивача у радгоспі «Черкаський» з 07.04.1989 по 26.05.1990 підтверджено належними доказами.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.1990 по 02.11.1992, оскільки відсутній номер та дата наказу на зарахування, а згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 ім`я та по батькові зазначено скорочено, то суд врахував таке.

Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 22.04.1985 позивач з 01.07.1990 по 02.11.1992 працював у радгоспі «Черкаський» скотником.

Дійсно, у записі про зарахування 01.07.1990 позивача на зазначену посаду відсутній номер та дата наказу на зарахування.

Однак, суд врахував, що зазначений період роботи підтверджується в тому числі архівними витягами Трудового архіву Драбівської селищної ради від 26.02.2024 № 57/03-01 та від 28.08.2024 № 22/01-17.

Суд наголошує, що позивач не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем.

Також, як вірно зазначив відповідач, згідно архівного витягу від 26.02.2024 № 57/03-01 ім`я та по батькові зазначено скорочено. Однак, суд не погоджується з відмовою відповідача зарахувати зазначений період роботи позивача до страхового стажу лише з підстав зазначення ім`я та по батькові позивача скорочено. При цьому, ініціали та прізвище, в тому числі « ОСОБА_5 », відповідає імені позивача - ОСОБА_1 .

Відповідно до архівної довідки Трудового архіву Драбівської селищної ради від 28.08.2024 № 23/01-17 згідно з книгами обліку розрахунків по оплаті праці працівників радгоспу «Черкаський» (с. Рецюківщина Драбівського району Черкаської області) про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 1989 року по 1992 року є відомості про роки та нараховану заробітну плату згідно із зазначеними у ній відомостями з квітня 1989 р. по жовтень 1992 р.

Таким чином, трудовою книжкою колгоспника серія НОМЕР_1 від 22.04.1985 та іншими матеріалами справи підтверджено роботу позивача в радгоспі «Черкаський» в період з 07.04.1989 по 26.05.1990 та з 01.07.1990 по 02.11.1992.

При цьому суд врахував, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносилися відповідальним працівником, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Головне управління протиправно не зарахували до страхового стажу позивача періоди його роботи в колгоспі ім. Калініна с. Жорнокльови з 07.01.1985 по 03.04.1989, в радгоспі «Черкаський»» з 07.04.1989 по 26.05.1990 та з 01.07.1990 по 02.11.1992. Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2024 № 03 про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача зазначені періоди його роботи та повторно розглянути заяву від 04.04.2024 про призначення пенсії за віком.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи, оскільки відповідач не надавав оцінки спірним періодам з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11 квітня 2024 року № 03 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди його роботи в колгоспі ім. Калініна с. Жорнокльови з 07.01.1985 по 03.04.1989, в радгоспі «Черкаський»» з 07.04.1989 по 26.05.1990 та з 01.07.1990 по 02.11.1992 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2024 про призначення пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО