Справа № 420/34666/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Лідер» до в Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Лідер» з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №ПШ113676 від 29.10.2024 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що перевезення відходів регулюється Законом України «Про управління відходами» та для оформлення операцій поводження з відходами товарно-транспортні накладні не потрібні, а тому встановлення порушення позивачем щодо відсутності товарно-транспортної накладної на вантаж є безпідставним. Крім того, відповідальність за відсутність тахографа передбачена при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень, яких позивачем не здійснюється, а тому оскаржувана позивачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відзив обґрунтований відповідачем тим, що під час здійснення перевірки додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення вимог законодавства, зокрема, здійснення перевезення за відсутності тахокарти до аналогового тахографа, а також товарно-транспортної накладної на вантаж. Таким чином, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Лідер» зазначає в позові, що є господарським товариством, що спеціалізується на збиранні та вивезені відходів (сміття), налічує в своєму парку близько сорока автотранспортних засобів (сміттєвози, транспортні засоби для вивезення великогабаритних відходів), що використовуються виключно для збирання та перевезення відходів (сміття), в тому числі з критичної інфраструктури міста Одеси та області.

Транспортний засіб - МАN (державний номер: НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на транспортний засіб НОМЕР_2 , та яким керував водій ТОВ «Еко-Лідер» (Договір оренди транспортного засобу між ОСОБА_1 та ТОВ «Еко-Лідер» №77/1 від 01.01.2024 року) ОСОБА_2 , з документами, що посвідчують особу водія (посвідчення водія: НОМЕР_3 ), 20.09.2024 року був задіяний для вивезення сміття з несанкціонованого сміттєзвалища на території Фонтанської сільської ради до міського полігону побутових відходів за договором № 96/24 від 30.08.2024 року, укладеним між ТОВ «Еко-Лідер» та Комунальним підприємством «НАДІЯ» Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області.

Відповідно до п. 1, п. п. 1, 3 п. 4, п. п. 54, 57 п. 5 «Положення про Державну службу з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до положень п. 2, 4, 14, 15 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

На виконання своїх повноважень, 20.09.2024 року посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі направлення на рейдову перевірку від 12.09.2024 року №000038, на автомобільній дорозі М-28 проводилася рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, під час якої зупинено транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 .

Перевіркою встановлено порушення перевізником ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня тахокарта до аналогового тахографа за 20.09.2024 року, а також відсутня товарно-транспортна накладна або інший документ на вантаж, за що передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що складений відповідний акт №08853 від 20.09.2024 року.

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 з актом перевірки ознайомився та підписав його без будь-яких пояснень та зауважень. Актом зафіксовано обладнання транспортного засобу аналоговим тахографом.

На підставі акту перевірки від 20.09.2024 року №088533 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області 29.10.2024 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ113676, якою до ТОВ «Еко-Лідер» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. (абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Позивач не погодився із правомірністю постанови про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник, код платника податків; автомобільний перевізник, код платника податків, прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач, код платника податків; транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 року №363, вантаж - всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу. Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Позивач в позові зазначає про те, що відповідно до Закону України «Про управління відходами» перевезення відходів - операція, що полягає у транспортуванні відходів від місця їх утворення до об`єкта оброблення відходів, а також від одного місця/об`єкта до іншого.

Відповідно до «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 року №363, договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, позивач зазначає, що відходи це не товарно-матеріальні цінності, та вони не підлягають взяттю на облік, списанню, складському, оперативному чи бухгалтерському обліку, тому не є вантажем, стосовно якого відповідно до Правил повинно бути виписано товарно-транспортну накладну. Крім того, щодо відходів відсутні нормативні акти що регламентують спеціалізовані форми товарно-транспортних накладних, затверджені відповідними наказами уповноважених органів виконавчої влади під час перевезення відходів автомобільним транспортом, для оформлення операцій поводження з відходами товарно-транспортні накладні взагалі не потрібні.

Суд з такими твердженнями не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» товарно-транспортна накладна призначена не тільки для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, тощо.

Відповідно до п. 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» вантаж це всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу, а транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Закон України «Про автомобільний транспорт» покладає на перевізника обов`язок з забезпечення водія необхідними документами, а на водія обов`язок щодо їх надання. При цьому, будь-яких виключень щодо перевезення відходів цей Закон не містить.

Суд звертає увагу на те, що наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2006 року №372 затверджено Національні стандарти України, зокрема, ДСТУ 4462.3.01:2006 Охорона природи. Поводження з відходами. Порядок здійснення операцій; ДСТУ 4462.3.02:2006 Охорона природи. Поводження з відходами. Пакування, маркування і захоронення відходів. Правила перевезення відходів. Загальні технічні та організаційні вимоги.

Відповідно до положень п. 1.2 ДСТУ 4462.3.02:2006 цей стандарт встановлює вимоги до пакування, маркування і захоронення відходів та правила перевезення відходів, на які поширюється чинність Закону України «Про відходи». Вимоги цього стандарту спрямовані на забезпечення екологічної безпеки та безпеки для здоров`я населення і запобігання надзвичайним ситуаціям.

Згідно з положеннями п. 8 ДСТУ 4462.3.02:2006 перевозять небезпечні відходи у порядку, визначеному законодавством про відходи, про перевезення небезпечних вантажів, відповідно до вимог екологічної безпеки та безпеки здоров`я населення та згідно з ДСТУ 4462.3.01. За потреби перевезення відходів з невідомими чи маловідомими властивостями необхідно виконувати всі положення щодо відправляння небезпечних матеріалів з видачею як виняток дозволів, маючи на увазі особливі чинні умови, за яких потрібно відправляти.

У разі перевезення відходів необхідно мати такі документи: дозволи на дорожнє перевезення небезпечних вантажів, видані у встановленому порядку згідно з чинним законодавством; - товарно-транспортну (або вантажну) накладну; - рахунок-фактуру (за наявності); - паспорт відходів; - вантажну відомість; - пакувальний лист (специфікацію); - свідоцтво про допущення до перевезення небезпечного вантажу (у випадках, встановлених чинним законодавством); - письмову заяву відправника про те, що вантаж, який підлягає перевезенню, може перебувати на відкритому повітрі, що його стан, властивості упаковки, а також вся упаковка в цілому відповідають інструкціям та іншим нормативним документам; за потреби інші заяви; - за потреби тексти угод, зокрема багатосторонніх.

Документи повинні містити такі дані: - назву і адресу відправника; - назву і адресу отримувача; - назву вантажу, номер класу небезпеки (токсичності), кодовий номер небезпечних властивостей (додаток А), класифікаційний шифр згідно з розділом 5 цього стандарту; - кількість і опис вмісту вантажу; - зазначення кількості небезпечного вантажу (об`єм, брутто та(або) маса нетто) у відповідних одиницях вимірювання; - назву вантажу в документі доставляння потрібно подавати так: «відходи містять» з наступним переліком матеріалів (речовин), з виділеними курсивом номерами, характеристиками і назвами, класом, підкласом (таблиця 1).

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача про те, що при перевезенні відходів товарно-транспортні накладні не оформлюються та водій під час перевірки дотримання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» має пред`явити посадовим особам Державної служби України з безпеки на транспорті таку накладну.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не заперечує відсутність товарно-транспортної накладної, водій під час перевірки також не зазначав про наявність накладної на вантаж та взагалі позивач або водій не зазначають будь-яких характеристик відходів для їх класифікації.

Позивач в позові зазначає, що норми законодавства не передбачають штрафів за відсутність тахокарти та відповідальність за відсутність тахографу передбачена тільки при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень за абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», однак суд з такими твердженнями не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з п. 1.4, 3.3, 3.6 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Автомобільні перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють

періодичні інспекції.

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до п. 6.1, 6.3, 7.1 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 року №340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Водій, що керує вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що всі вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (п. 6.1 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів»), у водія мають бути в наявності, в тому числі, і інші документи, передбачені законодавством України (ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), до яких відносяться тахокарта у разі використання аналогового тахографа, яку водій своєчасно встановлює, змінює, заповнює та забезпечує її належне зберігання (п. 33 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті»).

При цьому, автомобільний перевізник забезпечує належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами (п. 3.6 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті») та здійснюють контроль за роботою водіїв транспортних засобів для забезпечення належного виконання покладених на них обов`язків, який включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та законодавства про працю (ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

В разі відсутності у водія, документів, про які зазначено вище, перевізник може бути притягнутий до відповідальності за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Оскільки під час перевірки 20.09.2024 року встановлено, що транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_4 обладнаний аналоговим тахографом, його повна маса перевищує 3,5 тонн, однак на момент проведення перевірки у водія ОСОБА_2 відсутня тахокарта до аналогового тахографа за 20.09.2024 року, позивачем допущені порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині наявності у водія всіх документів для здійснення перевезення вантажу за що передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що складений відповідний акт №08853 від 20.09.2024 року.

Будь-яких заперечень чи зауважень щодо цих порушень водій транспортного засобу не зазначав, не заперечував відсутність тахокарти та позивач в своєму позові також не заперечує цього факту з посиланням на відсутність необхідності її ведення.

Таким чином, позивача правомірно притягнуто до відповідальності за постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ113676 від 29.10.2024 року за відсутність у водія тахокарти до аналогового тахографа за 20.09.2024 року, а також відсутність товарно-транспортної накладної на вантаж.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В цій справі відповідачем доведено порушення позивача вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів, надано докази на підтвердження цих обставин, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ113676 від 29.10.2024 року

Оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Лідер» не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Лідер» (вул. Космонавтів, буд. 32, м. Одеса, 65078, ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, буд. 4, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправною та скасування постанови №ПШ113676 від 29.10.2024 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.