Справа № 620/1374/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1374/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.01.2025 № 05 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно з частиною 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України Про прокуратуру стаж роботи 25 років 2 місяці 28 днів, із них: стаж роботи на прокурорських посадах 18 років 17 днів, на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою 4 роки 8 місяців 23 дні, навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання 1 рік 10 місяців 18 днів та призначити позивачу з 16.01.2025 пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України Про прокуратуру.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену в оскаржуваному рішенні № 05 від 23.01.2025 вважає такою що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки, в оскаржуваному рішенні відповідачем лише вказано, що до стажу роботи за вислугу років зараховано лише 24 роки 0 місяців 16 днів, натомість в даному рішенні не взято до уваги стаж роботи за вислугу років з 17.06.2020 по 16.01.2025 (дата звернення до ПФУ), а отже оскаржуване рішення є необґрунтованим. Тому, вважає, що відмова у призначені пенсії за вислугою років є протиправною, як наслідок оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач 1, в межах встановленого судом строку, подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви в повному обсязі та зазначає, що 05.02.2025 року позивачем було подано заяву про призначення пенсії за вислугу років. Після розгляду заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 13.02.2025 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 16.01.2025, що підтверджується рішенням 05 від 13.02.2025 року. Також, згідно до розрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років вбачається, що позивачу було зараховано до спеціального стажу навчання у юридичному вузі - 1 рік 10 місяці 28 днів, посаду державної служби з вищою юридичною освітою - 4 роки 7 місяців 8 днів та роботу в органах прокуратури - 18 років 5 місяців 25 днів. Стаж позивача склав 25 років, як і передбачено статтею 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII. Тож на момент розгляду справи відсутній предмет спору, оскільки позивачу призначено пенсії з 16.01.2025 та зараховано оскаржувані ним періоди роботи до вислуги років.

Вказану ухвалу суду відповідач 2 отримав 10.02.2025, що підтверджується довідкою в матеріалах справи (а.с.50), однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що відповідачем за допомогою системи «Електронний суд» подано відзив на позов 05.03.2025 без клопотання про поновлення процесуального строку на його прийняття, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом до уваги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи 16.01.2025 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до якої додав необхідний пакет документів.

Заява позивача була розглянута за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.01.2025 № 05. У рішенні, зокрема, зазначено, що згідно з поданими документами, на дату звернення (16.01.2025) вислуга років заявника (зараховано по 09.02.2024) становить - 24 роки 0 місяців 16 днів, із них: робота на прокурорських посадах - 18 років 05 місяців 25 днів, навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 18 днів та посада держслужбовця з вищою юридичною освітою - 03 роки 07 місяців 23 роки. Страховий стаж становить 26 років 08 місяців 12 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.2000 року по 25.05.2001 року, згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки у витягу із залікової відомості не вказана форма навчання. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До розрахунку розміру пенсії не взято до уваги довідку № 21-6 від 15.01.2025 року про складові заробітної плати/ грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), оскільки довідка видана на дату звернення. Згідно ч.2 ст. 86 Закону пенсія призначається в розмірі 60 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року- страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Зауважено: стаж на вислугу років зараховано по 09.02.2024 відповідно до наданої довідки №07-135 вих 24 від 09.02.2024. Для зарахування стажу на вислугу років необхідно надати нову довідку, щодо перебування на посадах держслужбовця з вищою юридичною освітою, а також для врахування по дату звернення необхідно долучити уточнюючий документ, датований датою звернення. Заявник працює. Висновок: відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченої частиною 6 названої статті, не менше 25 років (а.с.41-43).

Листом від 27.01.2025 відповідач 2 повідомив позивача про прийняте рішення (а.с.40).

При цьому, 13.02.2025 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 16.01.2025, що підтверджується рішенням № 05 від 13.02.2025. Згідно розрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років вбачається, що позивачу було зараховано до спеціального стажу навчання у юридичному вузі - 1 рік 10 місяці 28 днів, посаду державної служби з вищою юридичною освітою - 4 роки 7 місяців 8 днів та роботу в органах прокуратури - 18 років 5 місяців 25 днів (а.с.62).

Вважаючи рішення відповідача 1 від 23.01.2025 № 05 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Абзацом 22 статті 1 Закону № 105 8-ІV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 (далі - Закон №1697).

Своєю чергою, підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років визначено ст. 86 Закону №1697-VII, що дає право на пенсію за вислугу років.

Зокрема, відповідно до вимог частин першої, другої вказаної норми прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно частини п`ятої статті 86 Закону №1697-VII, працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цією частиною, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Відповідно до вимог частин 6-8 ст.86 «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально- виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

До пенсії за вислугу років, призначеної згідно з цією статтею, встановлюються надбавки на утримання непрацездатних членів сім`ї та на догляд за одиноким пенсіонером у розмірах і за умов, передбачених чинним законодавством.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно частини тринадцятої статті 86 Закону №1697 пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними.

В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Суд зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 05 від 23.01.2025 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з огляду на те, що згідно наявними документами стаж по вислузі років складає 24 роки 0 місяць 16 днів (з необхідних 25 років).

Однак, вказані доводи відповідача 1 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, оскільки приймаючи оскаржуване рішення відповідачем 1 лише вказано, що до стажу роботи за вислугу років зараховано лише 24 роки 0 місяців 16 днів, натомість в даному рішенні не взято до уваги стаж роботи позивача за вислугу років з 17.06.2020 по 16.01.2025 (дата звернення до пенсійного органу), а отже оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує, що як слідує з матеріалів справи рішенням від 13.02.2025 №05 позивачу було зараховано спірний стаж та призначено пенсію з 16.01.2025.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.01.2025 № 05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з частиною 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру.

При цьому, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки, як встановлено судом рішенням від 13.02.2025 №05 позивачу було зараховано спірний стаж та призначено пенсію з 16.01.2025.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.01.2025 № 05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з частиною 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Повне судове рішення складено 16.04.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО