Справа № 420/16946/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16946/24

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Єщенка О. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом адвоката Оставненко Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2024 року адвокат Оставненко І. С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якому були заявлені такі вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 13.05.2024 № 42 «Про відмову у перерахунку пенсії»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 06.05.2024 у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати, згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.05.2024 № 166/15-32-10-02-12 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 02.05.2024 № 167/15-32-10-02-12, виданих ГУ ДПС в Одеській області з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Окрім цього, адвокат просила звернути судове рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат зазначає, що її довірителька перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Далі адвокат пояснює, що ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію, відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон №889-VІІІ), до якої надала пакет необхідних документів, в тому числі, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Вінницькій області, визначене за принципом екстериторіальності, прийняло рішення про відмову у переведенні на пенсію, згідно Закону №889-VІІІ, зокрема позивачці відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби період роботи у державній податковій службі.

Мотивуючи протиправність оскаржуваного рішення, адвокат зауважує, що посадови особи держаної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця, що на її переконання свідчить про безпідставність відмови із зазначених вище підстав.

Також адвокат указує, що оскаржуване рішення порушує гарантоване положеннями статті 46 Конституції України, право позивачки на соціальний захист, зокрема, право на призначення пенсії на підставі положень Закону України «Про державну службу».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 13.05.2024 № 42.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 06.05.2024 у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.05.2024 № 166/15-32-10-02-12 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 02.05.2024 № 167/15-32-10-02-12, виданих ГУ ДПС в Одеській області, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В задоволенні вимог щодо звернення до негайного виконання судового рішення суд відмовив.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи податкових органів, яким присвоєні спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закон №889-VІІІ.

Як встановив суд, на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду позивачка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, на день звільнення мала стаж державної служби понад 29 років, а тому дійшов висновку, що остання має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

За таких підстав, на думку суду, територіальний орган Пенсійного фонду дійшов протиправного висновку, що позивачка не має права на призначення пенсії, відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

При цьому, суд дослідив надані позивачкою довідки та дійшов висновку, що вони складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому мають бути враховані відповідачем під час обрахунку пенсії.

Як указав суд, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених пенсійним законодавством України, у зв`язку з чим суд вважав, що спірне рішення слід скасувати, а порушене право позивачки підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити переведення позивачки на пенсію, відповідно до положень Закону України «Про державну службу», з урахуванням наданих позивачкою довідок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник, мотивуючи правомірність прийнятого рішення про відмову в переведенні на пенсію, відповідно до положень Закону України «Про державну службу», стверджує, що у позивачки відсутній необхідний для призначення пенсії стаж держслужби, оскільки стаж на посадах в органах податкової служби не може бути зарахований до такого стажу.

Як зауважує скаржник, стаття 3 Закону №889-VІІІ визначає коло осіб, на яких поширюється дія даного Закону, при цьому, за твердженням скаржника, до кола таких осіб не віднесені посадові особи органів податкової служби.

Також скаржник зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб відновлення порушених прав становить втручання у дискреційні повноваження Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, зокрема, відсутність у позивачки необхідного стажу на державної служби, скаржник вважає, що оскаржуване рішення про відмову останній у переведенні на пенсію держслужбовця є правомірним.

Адвокат Оставненко І.С. у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги.

Рішення суду адвокат вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV.

06.05.2024 позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію, відповідно до положень Закону №889-VІІІ у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати (а.с.12).

До заяви, в тому числі, позивачка надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.05.2024 № 166/15-32-10-02-12 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 02.05.2024 № 167/15-32-10-02-12, видані ГУ ДПС в Одеській області.

Заява позивачки про призначення/перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області.

13.05.2024, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №42 про відмову у переході на пенсію держслужбовця оскільки дія статті 3 Закону №889-VІІІ не поширюється на осіб, на працівників, яким присвоюються спеціальні звання. (а.с.36).

Також в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що заявницею була надана довідка №166/15-32-10-02-12 від 02.05.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовцям (посадовий оклад, надбавка за ранг, набавка за вислугу років) станом на 01.05.2024, видана ГУ ДПС в Одеській області.

Як указує відповідач, в довідці надбавка за вислугу років (за 29 років) обрахована у розмірі 50%, що суперечить нормам діючого законодавства, зокрема нормам Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» якими встановлено, що надбавка за вислугу років державних службовців встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.

За таких умов, ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 в переведенні на пенсію держслужбовця.

Вважаючи, що територіальний орган Пенсійного фонду протиправно відмовив у переведенні на пенсію держслужбовця, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки на пенсію державного службовця згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивачка отримувала пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.

Основним аргументом скаржника є відсутність у позивачки права для призначення пенсії держслужбовця, з огляду на те, що період роботи останньої у державній податкові службі не може бути зарахований до стажу держслужби, а також посилання на те, що на осіб яким присвоюються спеціальні звання не поширюються положення Закону №889-VІІІ.

Відповідаючи на такі доводи скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-VIII (далі Закон№3723-VIII).

У силу вимог статті 37 Закону №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Проте, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (далі і вище - Закон № 889-VІІІ).

У зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VІІІ, з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17, де суд виснував, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону№ 3723-XII, проте за наступної умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проте, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Крім того, Верховний Суд зауважив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII), робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, Державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція узгоджується із висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 399/473/17, від 29.09.2022 у справі № 234/6967/17.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , у період з 01.06.1994 по 29.03.2024 позивачка працювала в органах державної податкової служби. 01.06.1994 позивачка прийняла присягу державного службовця.

Отже, оскільки стаж державної служби ОСОБА_1 становить понад 29 років та на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою від 06.05.2024, остання досягла пенсійного віку, що не заперечується відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на призначення пенсії держслужбовця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ у Вінницькій області безпідставно відмовило в переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим оскаржуване рішення №42 від 13.05.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про правомірність рішення про відмову в переведенні на пенсію, із посиланням на відсутність у позивачки стажу держслужби, необхідного для призначення пенсії, колегія суддів вважає помилковими, адже стаж на посадах в органах податкової служби зараховується до стажу держслужби.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області також зазначає, що не погоджується із розміром надбавки за вислугу років (50% посадового окладу), що указаний у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця наданої ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії держслужбовця. На переконання скаржника розмір такої надбавки має бути на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.

Відповідаючи на такий аргумент скаржника колегія суддів зазначає таке.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622 затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок №622).

Відповідно до пункту 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про державну службу» №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону «Про державну службу» №3723-XII, що додаються:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно з приміткою * до Форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби. Для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Згідно з приміткою ** до Форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 (далі - Постанова №1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

У довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

У довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ середні розміри надбавок, премій та інших виплат вказуються за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працювала в органах державної податкової служби, зокрема в ГУ ДПС в Одеській області до 29.03.2024.

Звертаючись до пенсійного органу із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивачкою були надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані ГУ ДПС в Одеській області від 02.05.2024.

Згідно з довідкою ГУ ДПС в Одеській області від 02.05.2024 №166/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) ОСОБА_1 працювала в ГУ ДПС в Одеській області на посаді заступника начальника управління, зарплата станом на 01.05.2024 становить:

посадовий оклад 11350,00 грн;

надбавка за ранг (5 ранг) - 600,00 грн;

надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 29 років) - 5675,00 грн,

усього - 17625,00 грн.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховані єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за квітень 2024 року.

Суд апеляційної інстанції дослідив довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані ГУ ДПС в Одеській області, та встановив, що їх форма повністю відповідає затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форму довідок про заробітну плату для призначення пенсій державним службовцям» формі довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям.

Тобто, форма цих довідок відповідає положенням пункту 5 Порядку № 622 та постанові правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.

До того ж, відображені у зазначеній довідці види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивачки, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з чим, вони мають братися до уваги під час обчислення розміру її пенсії.

Тож, ураховуючи викладене вище, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що надана позивачкою довідка суперечить нормам чинного законодавства та не надає останній право на призначення пенсії держслужбовця.

Як мовилося вище, на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивачкою дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме: вона досягла необхідного пенсійного віку, стаж державної служби становить більше 20 років, тому позивачка має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, у ГУ ПФУ у Вінницькій області не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачки, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії держслужбовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ).

Стосовно доводів скаржника про втручання суду у дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду, колегія суддів зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про державну службу".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з метою поновлення прав позивачки рішення ГУ ПФУ в Вінницькій області про відмову в переведенні на пенсію держслужбовця має бути скасоване, як протиправне.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що порушене право ОСОБА_1 має бути відновлене шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області, як органу в якому вона перебуває на обліку, здійснити переведення на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % від усіх сум заробітної плати, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, слід констатувати, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції відсутні.

Колегія суддів вважає, що надала відповідь на всі аргументи скаржника.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом адвоката Оставненко Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. В. Єщенко

Повне судове рішення складено 16.04.2025.