Справа № 420/4922/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4922/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 3620/15-32-07-06 від 23.01.25.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.24 працівники ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пред`явили наказ №12815-п від 10.12.24 про проведення фактичної перевірки, направлення, службові посвідчення. При цьому у наказі не відображено, яка саме інформація, що наявна та/або отримана контролюючим органом, стала підставою для призначення фактичної перевірки. ГУ ДПС в Одеській області направило на адресу ФОП Вязовська запит від 12.12.24 про надання документів, пояснень, довідок, інформації, тощо, в якому були відмічені документи які потрібно надати, а саме, накази на призначення на посаду, трудові договори; документи що підтверджують право власності, право користування господарською одиницею; книгу обліку доходів; банківські виписки. Тобто, перелік документів вказує на то, що перевірка все ж стосується трудових відносин із найманими працівниками. 22.12.24 ФОП ОСОБА_4 направила на адресу ГУ ДПС в Одеській області відповідь на Запит від 12.12.24 з підтвердженням того, що у неї не має не працевлаштованих робітників, що підтверджується трудовим договором та штатним розписом, які надаються, а також банківські виписки, договір оренди та повідомлення про готовність надати додаткові документи за необхідністю. На початку січня 2025 по пошті ФОП ОСОБА_1 отримала акт (довідку) фактичної перевірки № 55643/15/16/РРО/ НОМЕР_1 від 20.12.24, зареєстрований 23.12.24, в якому зазначено, що в ході перевірки встановлено: контрольно-розрахункова операція на загальну суму 1600,00 грн. через ПРРО не проведено, розрахунковий документ встановленого зразка не виданий; згідно журналу реєстрації громадян проживаючих в готелі «Вильківська Венеція» за період з 01.10.23 по 11.12.23 встановлено не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 139 565,00 грн. Як вбачається з наказу, та документів, які витребували працівники контролюючого органу, перевірка проводилася з метою встановлення або спростування факту не оформлення трудових відносин із найманими працівниками, що не передбачає перевірку проведення розрахункових операцій. Проте в акті зазначено порушення з підстави передбаченої пп.80.2.2. п. 80.2. ст.. 80 ПК України, яке не було підставою для проведення перевірки на підставі наказу №12815- п від 10.12.24. Саме тому позивач вважає допущення податковим органом порушення норм закону та процедури, та вихід за межі наявних повноважень, що призвело до незаконності висновків перевірки та прийнятого за їх наслідками оскаржуваного рішення.

Ухвалою судді від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що розгляд у справі здійснюватиметься судом у змішаній формі.

14.03.2025 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що в Наказі про проведення фактичної перевірки від 10.12.2024 №12815-п вказано на підставі пп. 191.1.4, пп. 191.1.8 п. 191.1 ст. 191, ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.7, п. 80.2 ст. 82, п.п.69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 VI, (із змінами та доповненнями), у зв`язку з отриманням податкової інформації щодо суб`єктів господарювання, у яких можливі факти неоформлення трудових відносин із найманими працівниками. В резолютивній частині наказу зазначено: « 1. Провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , ( НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_2 з 11 грудня 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 11.12.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обіг готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)». Таким чином, посилання Позивача щодо виходу контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки за її межі є незрозумілим та безпідставним оскільки, в наказі чітко зазначено пункти Податкового Кодексу України та прописано норми законодавства які підлягають перевірці. В ході проведення фактичної перевірки перевіряючими було зроблено контрольно-розрахункову операцію на загальну суму 1 600,00 грн. Однак, дана операція через ПРРО не була проведена та розрахунковий документ встановленого зразка не виданий. Натомість, контролюючому органу було видано квитанцію № 194 на оплату послуги проживання в готелі. Згідно журналу реєстрації проживаючих в готелі «Вильківська Венеція» за період з 01.10.2023 по 11.12.2024 встановлено непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або через програмний реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 139 565,00 грн. Також первинні документи представникам контролюючого органу Позивачем не були надані, і контролюючий орган зробив свої висновки на підставі тих документів, які були отримані під час перевірки, та на підставі наявної інформації, згідно баз даних контролюючого органу.

21.03.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою доповідна записка не містить прямих посилань на можливе порушення позивачем норм податкового законодавства, не містить інформації, яка б обґрунтовано свідчила про необхідність проведення фактичної перевірки саме, а сам наказ про проведення фактичної перевірки не містить жодних підстав для проведення фактичної перевірки позивача, в тому числі не містить і інформації (посилання) на зазначену вище доповідну записку. Вказана доповідна записка містить лише інформацію про місцезнаходження позивача, адресу за якою здійснюється діяльність, основний від діяльності, та кількість співробітників, середня заробітна плата яких складає 8 000,00 грн. Приймаючи спірний наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише тільки обмежився формальним посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином чітко не обґрунтував, які саме факти зумовили необхідність проведення цієї перевірки підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Крім того, застосування податковим органом штрафних санкцій у розмірі 70 182,00 грн. за порушення законодавства, здійснено без урахування документів, наданих позивачем разом із листом-повідомленням від 22.12.24 на запит від 12.12.24. 12.12.24 Позивач отримав від інспекторів запит про надання інформації, а саме: накази на призначення на посаду, трудові договори; документи що підтверджують право власності, право користування господарською одиницею; книгу обліку доходів; банківські виписки. Звертає увагу суду, що будь-які звіти контролюючим органом не запитувалися. Документи необхідно надати до 12:00 16.12.24. Тобто для збору та наданні документів з поясненнями в інше місто надавався один робочий день. 24.12.24 позивач на підставі статті 85 ПК України направив документи та пояснення (25.12.24 відповідач отримав документи), тому твердження відповідача про те, що документи представникам контролюючого органу Позивачем не були надані є неправдивими. Отримавши документи, контролюючий орган залишив їх по за увагою, безпідставно констатував їх відсутність, та зробив свої висновки на підставі тих документів, які були отримані під час перевірки, та на підставі наявної інформації, згідно баз даних контролюючого органу.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 20.07.2007, номер запису 0002362; перебуває на спрощеній системі оподаткування 2 групи; вид діяльності за КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування 50.30 Пасажирський річковий транспорт. ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС в Одеській області було отримано лист ДПС України від 06.09.2024 року №25230/7/99-00-07-03-03-07 (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 10.09.2024 року №3884/8) щодо дотримання роботодавцями законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а саме: ФОП ОСОБА_1 ).

В результаті проведеного аналізу, згідно баз даних «Податковий блок» та АРМ АІС «Податки» встановлено наступне. Податкова адреса: АДРЕСА_1 . Фактична адреса: АДРЕСА_2 . Зареєстровано: Кілійською районною державною адміністрацією в Одеській області від 20.07.2007 року № 0002362. Основний вид діяльності:_55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування. Суб`єкт господарювання є платником єдиного податку ІІ групи з 19.01.2012 року. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ІІ групи сума доходу 2023 рік складає 879 213,00 грн. У суб`єкта господарювання зареєстровано 1 ПРРО: 04.04.2024, фіскальний номер:, адреса: АДРЕСА_2 . Кількість співробітників, середня заробітна плата: у ІІІ кварталі 2024 року в трудових взаємовідносинах перебувало 3 особи, середня заробітна плата складає 8 000,00 грн. Фактичні, документальні планові, документальні позапланові перевірки за період з 2021 по 2024 рік на проводились.

Відповідна інформація була викладена у доповідній записці Головного управління ДПС в Одеській області від 04.12.2024 року, складеної у відповідності до вимог пп. 1.2.2. п. 1.2 розділу І наказу Державної податкової служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» від 4 вересня 2020 року № 470

10.12.2024 ГУ ДПС в Одеській області видано наказ № 12815-п., згідно з яким на підставі пп. 191.1.4, пп. 191.1.8 п. 191.1 ст. 191, ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.7, п. 80.2 ст. 82, пп.69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням податкової інформації щодо суб`єктів господарювання, у яких можливі факти неоформлення трудових відносин із найманими працівниками наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 ; адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_2 з 11 грудня 2024 року тривалістю 10 діб.

Перевірку провести за період діяльності з 11.12.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обіг готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

12.12.2024 працівники ГУ ДПС в Одеській області Васильєва І.О та ОСОБА_3 пред`явили наказ №12815-п від 10.12.24 про проведення фактичної перевірки, направлення, службові посвідчення.

За результатами фактичної перевірки готелю «Вильківська Венеція» складено акт від 20.12.2024, зареєстрований 23.12.2024 за № 55643/15/16/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані порушення, встановлені під час проведення фактичної перевірки, а саме п. 1, 2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 3620/15-32-07-06 від 23.01.2025, відповідно до якого:

- за порушення вимог п. 1, п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, відповідальність за що передбачена п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, застосовано суму фінансової санкції 400 грн (1600 х 0,25);

- за порушення вимог п. 1, п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, відповідальність за що передбачена п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, застосовано суму фінансової санкції 69 782,50 грн (139 565 х 50%).

ФОП Вязовської визнає порушення п.п. 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР тільки 11.12.2024 на суму 2 200,00 грн. Водночас позивач, зважаючи на те, що висновок спірного акту перевірки щодо порушень п.1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР є передчасними, помилковими та такими, що не відповідають вимогам чинного податкового законодавства та непідтверджений належними доказами, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення рішення від 23.01.25 №3620/15-32-07-06 форма «С» є протиправним та таким що підлягає скасуванню, звернулася за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Щодо блоку аргументів та доводів сторін з приводу законності призначення та проведення перевірки, суд зазначає, що згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Суд звертає увагу, що у наказі Головного управління ДПС в Одеській області від 10.12.2024 № 12815-п підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «На підставі п.п. 191.1.4, п.п. 19.1.8 п. 19.1 ст. 19, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), у зв`язку з отриманням податкової інформації щодо суб`єктів господарювання, у яких можливі факти неоформлення трудових відносин із найманими працівниками».

Резолютивна частина наказу сформульована наступним чином: «Провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_2 3 11 грудня 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 11.12.2021 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками з питань податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).».

Головним управлінням ДПС в Одеській області було отримано лист ДПС України від 06.09.2024 року №25230/7/99-00-07-03-03-07 (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 10.09.2024 року №3884/8)щодо дотримання роботодавцями законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а саме: ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ).

Отже, вказаний лист в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Щодо доводів сторони позивача про те, що перевірка РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки, суд зазначає таке.

Як вже зазначалось, фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

Доводи позивачки, що в межах цієї справи мало місце вихід відповідачем за межі предмету фактичної перевірки є безпідставними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не було допущено порушення процедури призначення та проведення фактичної перевірки.

Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

Аналізуючи зміст норм податкового законодавства Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зі змісту акту перевірки від 20.12.2024, зареєстрований 23.12.2024 за № 55643/15/16/РРО/ НОМЕР_1 , вбачається, що в ході проведення фактичної перевірки перевіряючими було зроблено контрольно-розрахункову операцію на загальну суму 1 600,00 грн. Однак дана операція через ПРРО не була проведена та розрахунковий документ встановленого зразка не виданий.

Натомість, контролюючому органу було видано квитанцію № 194 на оплату послуги проживання в готелі, яка долучена відповідачем до відзиву на адміністративний позов.

Згідно журналу реєстрації проживаючих в готелі «Вильківська Венеція» за період з 01.10.2023 по 11.12.2024 встановлено непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або через програмний реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 139 565,00 грн.

В ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 були надані пояснення, в яких зазначено наступне: станом на 12.12.2024 року в готелі «Вильківська Венеція» за адресою м. Вилкове, вул. Різдвяна,19 для проживання здаються дев`ять номерів: Чотири люкса за ціною 800,00 грн. (за добу); Три стандарта за ціною 600,00 грн. (за добу); Два стандарта за ціною 300,00 грн. (за добу). Станом на 11.12.2024 року було здано два люкса за ціною 800,00 грн. (за добу) та два стандарта за ціною 300,00 грн. (за добу). Розрахунок в готелі здійснюється лише в готівковій формі. Можливість безготівкового розрахунку станом на 12.12.2024 року відсутня.

Контролюючим органом під час перевірки було здійснено опис наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків на загальну суму 2 815,00 грн.

Під час перевірки працівниками контролюючого органу було надано письмовий запит про надання документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації від 12.12.2024.

За позицією податкового органу, станом на дату закінчення перевірки, запитувані документи позивачем надані не були.

Однак зазначена обставина спростовується витребуваною ухвалою суду від 24.03.2025 від Головного управління ДПС в Одеській області належним чином завіреною копією реєстру вхідної документації ГУ ДПС в Одеській області з 25.12.24 по 31.12.24, з якої вбачається, що 25.12.2024 о 14:43 в ГУ ДПС в Одеській області зареєстровано лист ФОП ОСОБА_1 .

Так, 24.12.2024 позивач направила документи та пояснення, а саме: - копія паспорта; - копія свідоцтва про державну реєстрацію; - копія витягу; - копія трудових договорів з працівниками; - копія штатного розпису; - копія договору оренди з додатками; - банківська виписка Ощадбанк; - банківська виписка Приватбанк.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Встановлення норм щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій у інших законах, крім Податкового кодексу України, не допускається.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; фіскальна пам`ять - запам`ятовуючий пристрій у складі реєстратора розрахункових операцій, призначений для одноразового занесення, зберігання і багаторазового зчитування підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, яку неможливо змінити або знищити без пошкодження самого пристрою; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну; фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу; фінансова санкція - грошова сума, що стягується за порушення вимог цього Закону з суб`єктів господарювання до відповідного бюджету.

За змістом пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.

Відповідно до п. 15 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 265/95-ВР, у період з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року, але не пізніше ніж до дати припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, що здійснюють діяльність з продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або надають послуги, фінансова відповідальність за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (у паперовій та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання застосовується у таких розмірах:

25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

50 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Суд зазначає, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання, зокрема, щонайменше одного з двох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки. При цьому, такі обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

При цьому, у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. Суд звертає увагу, що у цій справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Отже, за обставин розглядуваної справи, в ході проведення фактичної перевірки перевіряючими було зроблено контрольно-розрахункову операцію на загальну суму 1 600,00 грн. Однак, дана операція через ПРРО не була проведена та розрахунковий документ встановленого зразка не виданий. Натомість, контролюючому органу було видано квитанцію № 194 на оплату послуги проживання в готелі.

У вказаній квитанції, виданої на ім`я « ОСОБА_5 », відображено оплату за проживання в готелі протягом двох діб з 11.12.2024 по 12.12.2024 в сумі 1600 грн (800 х 2). При цьому, заперечуючи проти цього порушення, позивач не надала належного доказу проведення зазначеної контрольно-розрахункову операції через РРО, у зв`язку із чим суд визнає дане порушення доведеним податковим органом.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 3620/15-32-07-06 від 23.01.25 в частині застосування штрафної санкції в сумі 400 грн є правомірним та скасуванню не підлягає.

Разом із тим, перевіркою зафіксовано згідно журналу реєстрації громадян, проживаючих в готелі «Вильківська Венеція», за період з 01.10.23 по 11.12.23 непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 139 565,00 грн.

Згідно журналу реєстрації громадян проживаючих в готелі за періоди 10.2023 12.2023 = 52000,0 грн., 01.2024 04.04.2024 = 53750,00 грн., 29.10.2024 30.10.2024 = 1200,00 грн., 11.2024 = 27400,0 грн., 01.12.2024 11.12.2024 4000,0 грн. Згідно опису наявних готівкових коштів (розбіжність складає - 1215,0 грн. (139565*50%) = 69 782,50 грн.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності контролюючому органу слугував саме журнал реєстрації громадян проживаючих в готелі «Вильківська Венеція» за період з 01.10.23 по 11.12.24.

При цьому відповідач наголошує, що ФОП ОСОБА_1 зареєстровано ПРРО лише 04.04.2024, фіскальний номер ; згідно бази даних СОД РРО перший розрахунок проведений через ПРРО 11.04.2024 року, останній - 24.10.2024 року, далі розрахункові операції через ПРРО не проведені взагалі, аж до 16.12.2024 року. Крім того, до 04.04.2024 року ФОП ОСОБА_1 здійснювала свою господарську діяльність без ПРРО і проживаючим замість фіскального чеку, видавалась квитанція про оплату.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Отже, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Представник позивача зазначає, що доказами відсутності порушення позивачем п.1, 2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, є Z-звіти та банківські виписки ФОП Вязовська, які долучені до адміністративного позову, а також були своєчасно надані на запит податкового органу, однак були залишені поза увагою та взагалі не враховані.

Натомість, в журналі обліку громадян, що проживають у готелі, кількість отриманих за проживання коштів складає: за періоди 10.2023 12.2023 = 52000,0 грн., 01.2024 04.04.2024 = 53750,00 грн., 29.10.2024 30.10.2024 = 1200,00 грн., 11.2024 = 27400,0 грн., 01.12.2024 11.12.2024 4000,0 грн, що не узгоджується з Z-звітами, які надані позивачкою.

При цьому РРО зареєстровано ФОП ОСОБА_1 лише у квітні 2024 р. (перша операція проведена 11.04.2024). Тобто до цього часу ФОП ОСОБА_1 не проводила готівкові операції через РРО.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 230 від 13.10.2000 «Про затвердження форм документів первинного обліку та Інструкції про порядок ведення документообігу при наданні готельних послуг у ДП «Укркомунобслуговування» затверджено форми документів первинного обліку (форми NN 1-г, 2-г, 3-г, 4-г, 5-г, 6-г, 7-г, 8-г, 9-г, 10-г) та Інструкцію про порядок ведення документообігу при наданні готельних послуг у ДП "Укркомунобслуговування". Затверджені форми документів первинного обігу та Інструкцію про порядок ведення документообігу при наданні готельних послуг у ДП "Укркомунобслуговування" рекомендувати для застосування готельними підприємствами України незалежно від підпорядкування та форми власності.

При цьому сторона позивача стверджує, що відповідний журнал, який ведеться ФОП ОСОБА_1 не є належним доказом отримання підприємцем коштів в готівковій формі з жовтня 2023 р., що суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже належність доказів - це їх відповідність предмету доказування. Тобто, доказ вважається належним, якщо він стосується фактів, які мають значення для справи, і може вплинути на її вирішення.

Журнал обліку громадян, які проживають у готелі, за формою 5-г, сканована копія якого наявна в матеріалах справи та який досліджувався працівниками податкового органу в ході фактичної перевірки, містить записи до прикладу №№ 300- 322 (листопад 2023 р.), 323-345 (грудень 2023 р.), ПІБ, дати заїзду та виїзду, паспортні дані, місце проживання та загальну суму оплати проживаючих у готелі. За 2024 рік таких записів у журналі зроблено 194.

Отже вищезазначений журнал обліку громадян, які проживають у готелі суд визнає належним доказом у спірних правовідносинах, так як зазначений журнал містить інформацію про час заїзду та виїзду громадян та суму сплачених ними коштів, які в даному випадку підприємцем не проводились через РРО.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 зареєстровано ПРРО лише 04.04.2024 року, фіскальний номер , згідно бази даних СОД РРО перший розрахунок проведений через ПРРО 11.04.2024 року, останній - 24.10.2024 року, далі розрахункові операції через ПРРО не проведені взагалі, аж до 16.12.2024 року. Крім того, до 04.04.2024 року ФОП ОСОБА_1 здійснювала свою господарську діяльність без ПРРО і проживаючим, замість фіскального чеку, видавалась квитанція про оплату.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1- 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (п. 71.1 ст. 71 ПК України).

Відповідно до пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків;

72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23.

Відтак, відповідач під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо фактичного відображення розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Крім того, наполягаючи на безпідставних висновках перевіряючих, сторона позивача зазначає, що надані ГУ ДПС в Одеській області разом із відзивом на позов квитанції не відповідають вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів затвердженого Наказом № 13 від 21.01.2016, з інформації яка в них міститься неможливо встановити в якої формі були отримані грошові кошти. Квитанцію про отримання коштів надає сторона, що отримала кошти стороні, що такі кошти сплатила, тому не зрозуміло чому таки квитанції залишилися у ФОП.

Однак скановані копії квитанцій за своїми реквізитами повністю збігаються із квитанцією № 194 від 11.12.2024, яка була надана підприємцем під час контрольної розрахункової операції. У всіх квитанціях вказано назву готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », суб`єкта господарської діяльності «ЧП Вязовская Т.И.»; ПІБ громадян, що проживають у готелі та дати заїзду / виїзду; кількість днів проживання; ціну та вартість; підпис адміністратора та печатку ФОП ОСОБА_1 .

Отже наявність у розпорядженні підприємця зазначених вище квитанцій та надання доступу до них безпосередньо перевіряючим в ході фактичної перевірки лише свідчить про неналежне ведення документації підприємцем та порушення касової дисципліни, що ніяким чином не спростовує висновків перевіряючих. Надані позивачем копії Z-звітів свідчать про часткове та вибіркове проведення розрахункових операцій із застосуванням РРО, проте не спростовують висновків фактичної перевірки.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.