Справа № 520/7910/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

17.04.2025 р. справа №520/7910/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 16.04.2025р. про відвід судді Харківського окружного адміністративного суду Григорова Д.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, Управління) про: 1) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у відрахуванні у квітні 2025 року з пенсії ОСОБА_1 45668,40 грн., проведеного не в установленому законом порядку, не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, як особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України; 2) стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відраховані у квітні 2025 року з пенсії ОСОБА_1 45668,40 грн., проведені не в установленому законом порядку не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, як з особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України,

встановив:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020р. у справі №520/14348/19 було визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань виплати пенсій №8 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №39 від 17.12.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначена у висновку судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса №24152 від 05.12.2019 року та складає 62.180 (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят) грн. 66 коп., без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2022р. у справі №520/14348/19 відповідно до рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 17.03.2020 №39 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.10.2017 по 31.03.2020 та нарахована заборгованість в розмірі 1046375 грн. 70 коп. З квітня 2020 року позивач отримує пенсію в новому розмірі 57.047,39грн., за основними відомостями та за додатковими відомостями з моменту вступу рішення в законну силу, тобто за період з 03.03.2020 по 31.03.2020 в розмірі 32628,92 грн. залишок нарахованої заборгованості буде виплачений відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2022р. у справі №520/14348/19 було роз`яснено рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/ 14348/19 від 31.01.2020 таким чином, що при його виконанні слід проводити виплати пенсії в повному обсязі за вислугу років 90 відсотків від розміру заробітної плати та проводити перерахунки пенсії з дати звернення за перерахунком. Згідно ст.81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VIІ з 01 січня 2022 року було підвищено посадові оклади керівника окружної прокуратури у відповідності до довідки, наданої Чернігівською обласною прокуратурою від 27.01.2022 року №21-9, де розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нормами, чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора району, становить: (на день звільнення/призначення пенсії) - 87.500,00 грн. без зменшення або ділення на загальну, вказану в довідці про грошове забезпечення, без обмежень максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, без її оподаткування та нарахування військового збору та проводити виплати перерахованої пенсії за вислугу років без обмеження максимального розміру пенсії і повному обсязі та без обмежень. У разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити перерахунок пенсії та ї виплатити, з урахуванням виплачених сум, але не більш як за 12 місяців, тобто з моменту звернення про перерахунок пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №39 від 25.02.2025 року заявнику судом призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України "Про прокуратуру" у розмірі - 80.124,00грн.

За твердженням заявника, з указаної суми суб"єктом владних повноважень за березень 2025р. було виплачено - 34.455,60грн.

У межах справи №520/7910/25 позивачем були заявлені вимоги про: 1) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у відрахуванні у квітні 2025 року з пенсії ОСОБА_1 45668,40 грн., проведеного не в установленому законом порядку, не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, як особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України; 2) стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відраховані у квітні 2025 року з пенсії ОСОБА_1 45668,40 грн., проведені не в установленому законом порядку не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, як з особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025р. у справі №520/7910/25 позов заявника було залишено без руху.

Дана ухвала умотивована висновком суду про те, що згідно ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивачем вказані вимоги не дотримано та, зокрема, не надано до суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; відсутніми є докази виникнення спору між сторонами з приводу відрахування ГУ ПФУ в Харківській області у квітні 2025 року з пенсії ОСОБА_1 45668,40 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025р. у справі №520/7910/25 заява про відвід у зв"язку із необґрунтованістю заявленого відводу була передана для вирішення по суті іншому складу суду.

Вирішуючи по суті заяву про відвід, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додатково деталізовані положеннями Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання конфлікту інтересів (як реального, так і потенційного).

Підстав для поширення на спірні правовідносини норм Закону України "Про запобігання корупції" матеріали справи не містять.

З поміж перелічених у ч.1 ст.36 КАС України підстав для відводу застосовним до даного випадку можуть бути визнані положення п.4 ч.1 ст.36 КАС України, де у якості підстави для відводу зазначені обставини, які викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді, але виключно у випадку подання стороною адміністративної справи доказів існування таких обставин.

Оскільки коло цих обставин, характер, суть та правова природа цих обставин, межа рівня істотності, а також джерело походження інформації про них процесуальним національним законом України не визначені, то суд зважає на положення ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", де зазначено, що: 1) "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду"; 2) Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного"; 3) Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими", суд вважає, що не можуть бути визнані достатніми підставами для відводу суддів - заяви учасників справи, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, котрі не підтверджені належними і допустимими доказами.

До того ж, у силу правових висновків ухвали Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №520/3535/2020: 1) надаючи оцінку об`єктивності та неупередженості судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.; 2) Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.; 3) При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, проте не вирішальною.; 4) Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Перевіривши доводи заяви позивача про відвід, суд зазначає, що обов"язок сторони позивача долучити до матеріалів позову усі докази на підтвердження викладених у позові обставин та доводів ґрунтується на положеннях п.2 ч.5 ст.44, п.4 ч.5 ст.44, ч.2 ст.77, ч.4 ст.161 КАС України.

Неухильне виконання судом вимог чинного процесуального закону не може бути кваліфіковано у якості перешкоди у доступі до правосуддя, упередженості чи необ"єктивності.

До того ж у силу спеціального застереження ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), адже зміст поданої заявником заяви про відвід судді не містить взагалі будь-яких вагомих та істотних аргументів на підтвердження як минулих, так і майбутніх проявів суддею упередженості чи необ`єктивності.

Доказів існування таких проявів заявником не подано, а судом не виявлено.

Оцінивши наявні у справі документи, суд констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Тож посилання заявника на положення ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст.ст.55, 124 Конституції України, рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мушта проти України", "Перетяка та Шеремеьєв проти України, "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Аксой проти Туреччнини", "Жовнер порти України", "Декюббер проти Бельгії" є юридино неспроможними, позаяк сформульований у процесуальному документі аргумент про негативну налаштованість, упередженість, необ`єктивність, небезсторонність складу суду до заявника у даному конкретному випадку є явно та очевидно не підтвердженим жодними об"єктивними даними помиковим суб"єктивним сприйняттям постановленого судом процесуального рішення.

Натомість, суд зауважує, що як то передбачено ч.1 ст.57 від 02.06.2016р. №1402-VIII Закону України "Про судоустрій і статус суддів", особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Відтак, запровадження законодавцем правового інституту Присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді та засвідчує відсутність умов та причин виникнення у судді упередженого або необ`єктивного ставлення до будь-якого учасника справи.

Окремо суд наголошує, що матеріали справи не містять жодних ознак існування об"єктивних даних, котрі б засвідчували, що процесуальна або позапроцесуальна поведінка складу суду у справі відрізняється від зразкових стандартів виконання повноважень судді згідно з ст.ст.56, 57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з ч.12 ст.40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

При вирішенні заяви про відвід, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав достатньо розгорнуту оцінку усім аргументам, чинникам, факторам та обставинам фактичної дійсності, котрі мають юридичне значення, для правильного вирішення цієї заяви.

Оскільки у ході розгляду заяви про відвід суд не виявив ознак, котрі б спростовували небезсторонність (об`єктивність та неупередженість) суду чи хоча б засвідчували реальну (а не вигадано уявну) ймовірність виникнення ризику або загрози небезсторонності суду (об`єктивності та неупередженості), то слід дійти висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для задоволення заяви про відвід судді, позаяк прийняття у даному конкретному випадку протилежного процесуального рішення матиме невідворотним наслідком умисне та штучне маніпулювання справою з метою зміни результату виконання вимог ст.31 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву позивача від 15.04.2025р. про відвід судді Харківського окружного адміністративного суду Григорова Д.В. від розгляду справи №520/7910/25 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.В. Сліденко