Справа № 140/13450/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/13450/24 пров. № А/857/1838/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Волинської обласної прокуратури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року (ухвалене головуючим-суддею Костюкевичем С.Ф. в порядку письмового провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волинської обласної прокуратури) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волинської обласної прокуратури), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Яковенко В.А. про закінчення виконавчого провадження від 06.11.2024 у виконавчому провадженні ВП 67036460 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, як незаконну та таку, що суперечить вимогам Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404), а виконавчий лист повернути до ВПВР.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України та Волинська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, в яких через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просять його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Міністерство юстиції України зазначає, що 18.10.2024 Волинська обласна прокуратура надала інформацію про виконання виконавчого документу із підтверджуючими документами та детальними розрахунками виплачених сум. На підставі викладеного, детально перевіривши всі надані документи, звіривши всі надані розрахунки виплачених сум, державним виконавцем прийнято рішення про те що виконавчий документ було виконано боржником у повному обсязі. Вважає, що державний виконавець діяв межах наданих йому повноважень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Волинська обласна прокуратура зазначає, що вживаючи заходи до виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №803/63/16, Волинською обласною прокуратурою було нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2016 до 01.03.2020 у розмірі 950158,03 грн. На зазначену суму також нараховані обов`язкові податки і збори. Таким чином, зазначена сума складається з наступних сум : платіжні доручення №2478 від 28.10.2021 на суму 360879,34 грн (КЕКВ 2111 - на картку ОСОБА_1 ), №2479 від 28.10.2021 на суму 6724,46 грн ( КЕКВ 2111 - військовий збір), №2480 від 28.10.2021 на суму 80693,53 грн (КЕКВ 2111 - ПДФО), №2023 від 14.11.2022 на суму 403997,87 грн (КЕКВ 2111 - на картку ОСОБА_1 ), №2024 від 14.11.2022 на суму 90334,92 грн (КЕКВ 2111 - ПДФО), №2025 від 14.11.2022 на суму 7527,91 грн (КЕКВ 2111 - військовий збір). Водночас платіжними дорученнями №2026 від 14.11.2022 на суму 110409,36 грн та №2481 від 28.10.2021 на суму 98625,33 грн за КЕКВ 2120 сплачено єдиний соціальний внесок (сплачується роботодавцем). Разом сума 1159192,72 грн, що відповідає сумі, вказаній боржником 950158,03 грн (видатки з КЕКВ 2111) та відповідними нарахуваннями на неї в сумі 209034,69 грн, які сплачуються лише роботодавцем (видатки з КЕКВ 2120). Враховуючи те, що судове рішення по справі №803/63/16 прокуратурою було виконане, державним виконавцем Яковенком В.А. 06.11.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи - Волинської обласної прокуратури Цинайко Н.І., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 по справі №803/63/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора області №659к від 21.12.2015 про звільнення з посади прокурора Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області, поновлення на цій або рівнозначній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №803/63/16 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення першої та апеляційної інстанцій, скасовано вищезазначені рішення судів, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатами перегляду судового рішення по справі №803/63/16, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 та прийнято нове судове рішення, яким визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Волинської області про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру та пункту першого частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області з 04.01.2016. Стягнуто з прокуратури Волинської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2016 по 02.03.2020, в сумі 448728,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №803/63/16 у частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №803/63/16 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 про відмову у задоволенні позову скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою суду зобов`язано Прокуратуру Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу з 04.01.2016 по 01.03.2020 в розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок та виплачених премій на посаді прокурора Відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувалися в період з 04.01.2016 по 01.03.2020, з урахуванням довідок №18-216 від 18.05.2016, №21-240 від 02.04.2021, №21-239 від 02.04.2021.

Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 видано виконавчий лист за №11071/2021 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №803/63/16.

За вказаним виконавчим листом 05.10.2021 державним виконавцем ВПВР Яковенко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67036460, а 24.11.2021 постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням в повному обсязі постанови суду від 27.04.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 по справі №140/14963/21 визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №67036460 від 24.11.2021 винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №11071/2021 від 21.07.2021.

Державним виконавцем Яковенко В.А. 25.07.2022 було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, а 25.11.2022 про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 по справі №140/8067/22 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Яковенко В.А. про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, виконавчий лист №11071/2021, виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 повернуто до ВПВР.

Державним виконавцем Яковенко В.А. 05.05.2023 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, а 28.06.2023 постанову ВП №67036460 про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 по справі №140/19723/23 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Яковенко В.А. про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2023 у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, виконавчий лист №11071/2021, виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 повернуто до ВПВР.

Державним виконавцем Яковенко В.А. 07.12.2023 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №67036460 з виконання виконавчого листа №803/63/16, виданого 21.07.2021.

Постановою від 04.01.2024 за невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф на боржника у розмірі 10200,00 грн.

Постановою від 26.01.2024 закінчено виконавче провадження ВП №67036460 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону №1404 у зв`язку з надісланням виконавчого документа суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону у зв`язку з направленням до Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення щодо порушення кримінального провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Державної податкової служби України рішення суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 по справі №140/1365/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Яковенко В.А. ВПВР про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2024 у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, виконавчий лист №11071/2021, виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, повернуто до ВПВР.

Державним виконавцем Яковенко В.А. 01.08.2024 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №67036460 з виконання виконавчого листа №803/63/16, виданого 21.07.2021.

01.08.2024 на адресу Волинської обласної прокуратури направлено вимогу про виконання виконавчого документу, а 17.09.2024 повторно направлено вимогу на адресу прокуратури.

19.09.2024 до ВПВР надійшов лист № 21-122ВХ-24 від Волинської обласної прокуратури про виконання рішення суду та надано на підтвердження платіжні доручення.

19.09.2024 від Крисюка В.С. начальнику Відділу надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця.

26.09.2024 начальником відділу розглянуто скаргу стягувача, надана відповідь та на адресу Волинської обласної прокуратуру направлено вимогу з проханням надати детальну інформацію про виконання рішення суду.

01.10.2024 Волинська обласна прокуратура надала інформацію про виконання виконавчого документу.

04.10.2024 надійшла скарга ОСОБА_1 до начальника Відділу на бездіяльність державного виконавця та начальником відділу розглянуто скарга стягувача та надана відповідь.

18.10.2024 Волинська обласна прокуратура надала інформацію про повне виконання виконавчого документу із документами та розрахунками на їх думку виплачених сум.

Постановою від 06.11.2024 закінчено виконавче провадження ВП №67036460 на підставі п.9 ст.39 Закону №1404 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи протиправною оспорювану постанову, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої не надавав оцінку правильності розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак вказав, що з матеріалів справи та доданих до відзиву копій виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем належним чином не перевірено розрахунки Волинської обласної прокуратури на виконання судового рішення по справі №803/63/16 в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також не перевірено фактичне отримання коштів стягувачем, оскаржувана постанова не містить висновків перевірки правильності розрахунків, запропонованих боржником у виконавчому провадженні, а у випадку неможливості надати відповідну оцінку доводам учасників виконавчого провадження залучити експерта чи спеціаліста відповідно до вимог ст.20 Закону №1404, беручи до уваги позицію стягувача, який вважає, що повною виплатою та виконанням рішення суду є сплата коштів в сумі 1996144 грн. Приймаючи оспорювану постанову, державний виконавець не перевірив правильність розрахунків боржника, викладених у листі №21-142вих-24 від 09.10.2024, не надав оцінку заявленим стягувачем сум для виплати середнього заробітку з врахуванням коефіцієнтів підвищення та коригування посадового окладу, вислуги років та інших складових заробітної плати, не перевірив фактичні суми, які підлягали виплаті стягувачу після відрахування податків та інших обов`язкових зборів для повного виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №803/63/16, а послався тільки на листи Волинської обласної прокуратури та дійшов висновку про фактичне виконання рішення суду, у зв`язку з чим прийняв оспорюване рішення. Таким чином, державним виконавцем при винесенні оспорюваної постанови, не було перевірено фактичних обставин, які б свідчили про повне виконання рішення суду, яке підлягало примусовому виконанню у виконавчому провадженні, а було зроблено передчасний висновок про виконання боржником рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов при неповному їх з`ясуванні, виходячи з наступного.

Згідно ст.1291, п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404, відповідно до ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду згідно положень Закону №1404, розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.6 ст.26 Закону №1404, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч.1-3 ст.63 Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 39 Закону №1404 визначені підстави закінчення виконавчого провадження, відповідно до пункту 9 якої, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені положеннями ст.40 Закону №1404, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що виконавче провадження з підстави, визначеної у п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження з указаної підстави приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Закінчуючи виконавче провадження із зазначеної підстави, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Так, судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №803/63/16, на виконання якого видано виконавчий лист №11071/2021, який є предметом спірного виконавчого провадження, прокуратуру Волинської області було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2016 по 01.03.2020 в розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок та виплачених премій на посаді прокурора відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувалися у період з 04.01.2016 по 01.03.2020, з урахуванням довідок №18-216 від 18.05.2016, №21-240 від 02.04.2021, №21-239 від 02.04.2021.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2024, державний виконавець відповідно до інформації наданої 18.10.2024 Волинською обласною прокуратурою про виконання виконавчого документу із підтверджуючими документами та детальними розрахунками виплачених сум, дійшов висновку про виконання судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на підтвердження факту виконання рішення суду по справі №803/63/16, Волинською обласною прокуратурою надано суду довідку щодо розрахунку середнього заробітку ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 05.01.2016 по 01.03.2020 в розмірі 950158,03 грн з відповідними поясненнями стосовно такого розрахунку.

Таким чином, наведене свідчить, що рішення суду виконано у спосіб та в порядку, які були встановлені виконавчим документом, а тому суд дійшов висновку щодо правомірності винесення державним виконавцем оспорюваної спірної постанови, оскільки постанова суду по справі №803/63/16 боржником виконана у повному обсязі.

Проте, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Згідно п.1, 3 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Волинської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року по справі №140/13450/24 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волинської обласної прокуратури) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 16.04.25