Справа № 200/166/23
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2025 рокуСправа №200/166/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова КМУ №168) у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року (спірний період) пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій);
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 (спірний період) пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до бойового наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_3 прикордоного загону (в/ч НОМЕР_1 ) його направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ). Перебуваючи у відряджені у спірний період він виконував бойові завдання на кордоні з Республікою Білорусь, беручи участь у заходах з нацбезпеки та оборони. Вказане, на думку позивача, є підставою для виплати додаткової винагороди до 100 000 грн згідно з Постановою КМУ №168. Проте, у спірний період з 26.09.2022 по 31.12.2022 року, отримує лише 30 000 грн щомісячно. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду та просить задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023 року, у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, посилався на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів прямої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

Суд зазначив, що лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) на ділянці державного кордону з Республікою Білорусь під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ), не є достатньою підставою для нарахування та виплати підвищеної додаткової грошової винагороди, яка передбачена пунктом 1 Постанови КМУ № 168.

Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року касаційну скаргу Кириленка Андрія Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023 року скасувати, а справу № 200/166/23 направити на новий судовий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

30.09.2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду дану справу прийнято до провадження, призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30.09.2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати суду бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 106 гриф від 27.06.2022 року.

04.10.2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.10.2024 № 02.5/65736-24-Вих в якому повідомлено про те, що бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України №106 гриф від 27 червня 2022 року є організаційно-розпорядчим документом щодо дій органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України, містить відомості, що становлять державну таємницю, з огляду на що, просив повідомити про наявність у Донецького окружного адміністративного суду такого спеціального дозволу, а також відповідного приміщення для роботи з секретними документами (обробки секретної мовної інформації).

08.10.2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду, на підставі, враховуючи відсутність у головуючого судді допуску до державної таємниці із ступенем секретності "таємно", заяву про самовідвід судді Кошкош О.О. задоволено та ухвалено адміністративну справу № 200/166/23 передати до відділу діловодства та документообігу суду для організації автоматизованого розподілу судової справи між суддями у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

10.10.2024 року розпорядженням голови Донецького окружного адміністративного суду № 31р/І-г відповідно до п.4 ч.1, ч.ч.2 та 7 ст.29 КАС України, на підставі доповідної записки керівника апарату Донецького окружного адміністративного суду Троцак С.Г. про неможливість утворення складу суду для розгляду адміністративної справи №200/166/23, матеріали якої містять секретну інформацію, передбачену Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженим наказом Служби безпеки України № 440 від 12.08.2005 року вирішено передати адміністративну справу №200/166/23 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

16.10.2024 року справа №200/166/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Дєєву М.В.

22.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження адміністративну справу № 200/166/23 та витребувано у Донецького окружного адміністративного суду доповідну записку керівника апарату Донецького окружного адміністративного суду Троцак С.Г. про неможливість утворення складу суду для розгляду адміністративної справи №200/166/23, матеріали якої містять інформацію, передбачену Зводом відомостей, що становлять державну таємницю.

12.11.2024 року від відповідача надійшли відзив на позов та клопотання про залучення співвідповідача.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 13 листопада 2024 року адміністративну справу № 200/166/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії передав на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 13 грудня 2024 року адміністративну справу № 200/166/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - передати голові Донецького окружного адміністративного суду для видання розпорядження про передачу даної справи за підсудністю (до Дніпропетровського окружного адміністративного суду).

16.10.2024 року справа № 200/166/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кореневу А.О.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 січня 2025 року прийняв до провадження адміністративну справу № 200/166/23 та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Залучив до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) у якості другого відповідача.

Встановив ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Витребував ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) письмові докази (накази, розпорядження), які завдання виконував ОСОБА_1 у складі в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) протягом спірного періоду (26.09.2022 - 31.12.2022), і на чому ґрунтуються ці дані; копії витягів з Журналу бойових дій, бойових наказів (розпоряджень), рапортів командира стосовно участі ОСОБА_1 в бойових діях (бойових завданнях) за період з 26.09.2022 по 31.12.2022 (включно). інформацію щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року, зокрема ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (, АДРЕСА_1 ) у строк до п`яти днів з дня отримання ухвали надати суду бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 106 гриф від 27 червня 2022 року.

20 січня 2025 року на виконання вимог ухвали від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) надійшли письмові пояснення у яких зазначили, що відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 №276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 № 1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 №1697/гриф Позивач у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані розпорядження надати немає можливості, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску. Дані бойові розпорядження зазначали керівництву зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) прийняти під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, зазначили, що завдання відповідно до вищезазначених бойових розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_1 не підпадають під підпункт пункту 2 Наказів № 392-АГ, № 628-АГ, оскільки дані бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 видавалися стосовно зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) (в цілому, без зазначення прізвищ військовослужбовців) та стосувалися прийняття під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі даних бойових наказів (розпоряджень) у зведеному загоні ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) видавались власні бойові розпорядження (за підпорядкованістю). Дані бойові розпорядження до військової частини НОМЕР_2 не надавалися. Копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань Позивачем), надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснювалося у 2 впс НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) та до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) не надавалися. Оскільки дані документи знаходяться у володінні військової частини НОМЕР_1 , то провести облік фактичного часу участі Позивача у бойових діях (безпосередньої участі у воєнних (бойових) діях або заходах із зазначенням кількості днів помісячно такої участі за період з 27.09.2022 по 07.01.2023) та надати інформацію щодо місця перебування Позивача та виду виконуваних бойових завдань у військової частини НОМЕР_2 не має можливості, так як дані документи до військової частини НОМЕР_2 з 2 впс НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) не надавалися. Інформацію щодо кількості бойових чергувань Позивача у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надати не має можливості, так як облік несення служби здійснювався у 2 впс НОМЕР_3 прикордонного загону та до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) не надавався. Оскільки копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу в період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили, інформація та підстави для складення Списків, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81 22 - АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» за жовтень - грудень 2022 року відсутні та не були направлені ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) до НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Оскільки Позивач в спірний період перебував на фінансовому забезпеченні та у штаті у військовій частині НОМЕР_1 , то надати інформацію щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року, зокрема ОСОБА_1 у військової частини НОМЕР_2 немає можливості.

24.01.2025 року на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року, до режимно-секретного органу по вказаній адміністративній справі № 200/166/23 від адміністрації Державної прикордонної служби України надійшли витребувані судом документальні матеріали, а саме: копія бойового наказу адміністрації Державної Прикордонної служби України від 16.09.2022 року №165т, з грифом секретності «Таємно».

Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Головний сержант ОСОБА_1 у спірний період проходив службу в НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (ДПС України).

У вересні 2022 року позивач був направлений у службу у відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2 (Військова частина НОМЕР_2 , далі - НОМЕР_5 прикордонний загін Держприкордонслужби).

Згідно з наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Держприкордонслужби від 09.01.2023 № 7-ВВ позивач прибув зі службового відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.

З архівної відомості виплати грошового забезпечення позивачу з січня по грудень 2022 року вбачається, що в період з квітня по серпень 2022 року йому нараховувалася та виплачувалась додаткова винагорода до 100 000 гривень, передбачена Постановою Кабінету Міністрів У краг від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Починаючи з вересня по грудень 2022 року така додаткова винагорода виплачувалась у розмірі 30 000 грн.

Згідно з архівними даними, з квітня по серпень 2022 року позивачу нараховувалася додаткова винагорода до 100 000 грн, а з вересня по грудень 2022 року - 30 000 грн.

Представник позивача 09.01.2023 звернувся з адвокатським запитом до в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо причин невиплати додаткової винагороди за вересень-грудень 2022 року.

Листом від 03.01.2023 №14/61-23-вих., прикордонний загін (в/ч НОМЕР_2 ) повідомив, що відрядженому до НОМЕР_5 прикордонного загону ОСОБА_1 додаткову винагороду не нараховано через відсутність підтверджень участі в бойових діях. Додатково зазначено, що листом від 04.12.2022 №22/4928-22 НОМЕР_5 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) підтвердив відсутність такої інформації.

Листом від 28.12.2022 НОМЕР_5 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) вказує, що бойові розпорядження, за якими ОСОБА_1 виконував завдання, мають обмежений доступ, а тому позивачеві не видавалися. Крім того повідомлено, що передбачені Наказом № 392-АГ списки військовослужбовців для виплати підвищеної нагороди за місцем проходження служби позивачем не направлялися. При цьому уточнено, що підвищена винагорода виплачується лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань, а саме: лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у тому числі безпосередньому перебуванні цих об`єктів під бомбардуванням, артелерийським, ракетним обстрілами.

Також в матеріалах справи є лист в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 прикордонний загін) від 29.11.2022 № 22/4820-22 вих. у якому повідомляється, що підрозділи Держприкордонслужби в Чернігівській та Сумській областях не виконували бойові завдання на лінії зіткнення. Тому довідки про військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за вересень-жовтень 2022 року не опрацьовувалися. Копії рапортів про виплату винагороди надіслані відповідачу.

Не погодившись із тим, що у спірний період p 26.09.2022 по 31.12.2022 позивачу не нараховувалась підвищена винагорода, останній звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд, зауважує, що Верховний Суд приймаючи постанову по вказаній справі вказав, про необхідність з`ясування у цій справі, які саме завдання ОСОБА_1 виконував у складі НОМЕР_5 прикордонного загону протягом спірного періоду (26.09.2022 - 31.12.2022), і на чому ґрунтуються ці дані.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності. Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV Про Державну прикордонну службу України (далі Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є:

охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;

охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;

ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України Про розвідувальні органи України та Про оперативно-розшукову діяльність;

участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України;

координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду. Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (частина друга статті 2 Закону № 661-IV). Частиною першою статті 6 Закону № 661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Згідно з пунктами 3, 4 статті 19 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Отже, відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі Закон № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, яка застосовувалася у період з 01.09.2022 по 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Прядок і умови виплат додаткової винагороди, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (пункт 2-1 Постанови КМУ №168).

Ключовим правовим питанням, щодо якого виник спір, є наявність підстав для виплати ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ № 168, у розмірі до 100 000 гривень за період 26.09.2022 по 31.12.2022 (у період відрядження).

Суд, зауважує, що Верховний Суд зокрема, у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, від 22.112023 у справі № 520/690/23, від 05.06.2024 у справі № 200/660/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 та інших, сформував правовий висновок щодо застосування Постанови КМУ № 168 пунктів 1, 2-1, Переліку № 309, Інструкції № 188 та наказів № 392-АГ та № 628-АГ.

А саме, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

У постанові Верховний Суд від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 зазначив, що, реалізуючи вимоги Постанови КМУ № 168, зокрема, керуючись пунктом 2-1 цієї постанови, 30.07.2022 Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ № 392/0/81-22-АГ, що набрав чинності 01.08.2022. Цей наказ визначає вичерпний перелік бойових дій і заходів, участь у яких дає право на додаткову винагороду до 100 000 грн. Пункт 2 наказу встановлює перелік бойових дій і заходів, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди пропорційно часу участі у розрахунку на місяць, зокрема: виконання завдань на окупованих територіях; пошук і знешкодження ДРГ, незаконних збройних формувань; бойові дії в районах ведення бойових дій, повітряні бої, захист об`єктів; відбиття нападів, оборона і наступ на лінії зіткнення.

Пункт 4 наказу передбачає, що підтвердження участі військовослужбовців здійснюється на основі бойових наказів, журналів бойових дій та рапортів командирів. Пункт 5 уточнює, що для відряджених військових також потрібна додаткова довідка (про безпосередню участь у бойових діях або відповідних заходах) начальника органу Держприкордонслужби, який веде бойові дії, із зазначенням періоду (кількості днів) та термінів безпосердньої участі, відомостей про підтверджуючі документи такої, у таких довідках.

Також Суд зауважив, що з 01.12.2022 був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», в якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Так само у справі № 200/4100/23 Верховний Суд у постанові від 05.08.2024 вказав, що для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально, про що свідчить зміст наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ. Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у наступних документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах. Також Суд виснував, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 року у справі № 200/193/23 розглядав питання застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ та Інструкції № 188 у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, передбаченої Постановою КМУ №168. У цій постанові Верховний Суд підтвердив застосування цих наказів у спірний період (у цій справі 26.09.2022 по 31.12.2022), дійшовши висновку, що Накази № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022 та № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 є єдиним механізмом реалізації Постанови КМУ № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби.

Також Суд зазначив, що без цих наказів облік та виплата винагороди не здійснювалися б, що могло б призвести до повернення вже виплачених коштів. У зазначеній постанові Суд вказав, на помилкове застосування положень Інструкції № 188 для визначення виплат за Постановою КМУ № 168 на період воєнного стану, оскільки ця інструкція регулювала виплати за участь у заходах з національної безпеки та оборони, відповідно до Постанови КМУ від 20.01.2016 № 18.

У вимірі подібних обставин Верховний Суд у справі № 200/216/23 від 26.06.2024 висловив позицію, за якою: Інструкція № 188 не може застосовуватися до правовідносин, які стосуються додаткової винагороди, виплата якої встановлена Постановою № 168 і пов`язана з дією воєнного стану; воднораз накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, позаяк встановлюють порядок і умови виплат, які передбачені Постановою № 168, можуть застосовуватися до правовідносин, які виникають у зв`язку із застосуванням/реалізацією приписів пункту 1 цієї Постанови.

У випадку ОСОБА_1 (спірний період з 26.09.2022 по 31.12.2022) згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2024 в справі № 200/660/23, наказ № 392/0/81-22-АГ визначає вичерпний перелік бойових дій і заходів, участь у яких дає право на додаткову винагороду до 100 000 грн. Пункт 4 наказу № 392/0/81-22-АГ передбачає, що підтвердження участі військовослужбовців (у бойових діях і заходах) здійснюється на основі бойових наказів, журналів бойових дій та рапортів командирів. Пункт 5 уточнює, що для відряджених військових також потрібна додаткова довідка (про безпосередню участь у бойових діях або відповідних заходах) начальника органу Держприкордонслужби, який веде бойові дії, із зазначенням періоду (кількості днів) та термінів безпосердньої участі, відомостей про піддтверджуючі документитакої, у таких довідках.

Отже, практика Верховного Суду є сталою і полягає в тому, що виплата додаткової винагороди у [збільшеному] розмірі до 100 000,00 грн обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення/здійснення (пункт 1 Постанови № 168) та підтвердження цих обставин указаними документами.

Оскільки питання застосування пунктів 1, 2-1 Постанови КМУ № 168, Переліку № 309, Інструкції № 188 та наказів № 392-АГ та № 628-АГ у подібних правовідносинах вже вирішено Верховним Судом, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню їх висновки.

Судом встановлено, що позивач у спірний період з 26.09.2022 до 31.12.2022 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2 (в/ч НОМЕР_2 ).

Сторонами не заперечується, що в цей період позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагороду відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 у розмірі 30000 грн.

Проте спірним є питання наявність підстав для виплати ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ № 168, у розмірі до 100 000 гривень за період з 26.09.2022 по 31.12.2022 (період відрядження).

Дослідивши, поданні до суду НОМЕР_5 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_2 ), витяги з рапортів начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону майора ОСОБА_2 судом встановлено, що позивач брав участь військовослужбовців у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій у спірний період, а саме з 27.09.2022 по 30.09.230222 року, з 01.10.2022 по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 року з 01.12.2022 по 31.12.2022 року ( том. 2 а.с. 110-115).

Проте, нарахування виплат за вказаними рапортами не відбулось через відсутність в них інформації з посиланням на конкретний(і) підпункт(и) 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпункти 1-7 пункту 2 Наказу № 268).

Однак, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі №280/2754/23.

Суд, зауважує, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) письмові докази (накази, розпорядження), які завдання виконував ОСОБА_1 у складі в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) протягом спірного періоду (26.09.2022 - 31.12.2022), і на чому ґрунтуються ці дані.

Однак, відповідач будь-яких доказів, щодо виконання позивачем інших завдань в спірний період, які не пов`язанні із бойовими діями, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, суду не надав.

Суд, зауважує, що позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2 (в/ч НОМЕР_2 ), а відтак останній повинен був володіти інформацією щодо участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів або надати суду протилежну інформацію з відповідними доказами.

У постанові від 05.06.2024 в справі № 200/660/23 Верховний Суд вирішив, що порушення порядку передання документів між військовими частинами не впливає на право позивача на отримання винагороди за участь у бойових діях або заходах з національної безпеки. Суд зазначив, що участь військовослужбовців підтверджується сукупністю документів (згідно з пунктом 4 наказу № 392-АГ), серед яких бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та інші офіційні документи, і цей перелік не змінився після введення в дію наказу від 01.12.2022 № 628-АГ.

Відповідачі на виконання вимог ухвали суду не надали доказів на спростування інформації щодо участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, зокрема, які саме завдання виконував позивач та на підставі, яких наказів у упродовж всього спірного періоду та чим це підтверджується.

Також, суд зазначає, що направлення таких довідок є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання спірних сум підтверджується не спростованим відповідачем фактом безпосередньої участі головного сержанта ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась додаткова винагорода, передбачена постановою № 168 у збільшеному розмірі.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в спірному випадку наявні у справі документи підтверджують право позивача на отримання у вказаний ним період з 26.09.2022 по 31.12.2022 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) (відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова КМУ №168) у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року (спірний період) пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій);

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 (спірний період) пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев