Справа № 280/10705/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10705/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (суддя Лазаренко М.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біченко Людмили Павлівни про стягнення виконавчого збору від 04.11.2024, прийняту у виконавчому провадженні №62523458.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження №62523458 дій проведено відповідно до чинного законодавства та відсутні порушення в частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/5296/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 1036566,26 грн та 243,60 грн судових витрат.

03.11.2015 на виконання зазначеного вище рішення, Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист.

10.07.2020 Вільнянським відділом державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62523458 з примусового виконання виконавчого листа № 314/5296/14-ц, виданого 03.11.2015 Вільнянським районним судом Запорізької області, про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1036809,86 грн, постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 103680,99 грн.

24.05.2021, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», Вільнянським відділом державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто виконавчий документ стягувачу, про що винесено відповідну постанову.

Виконавчий лист № 314/5296/14-ц, виданий 03.11.2015 Вільнянським районним судом Запорізької області, перебував примусовому виконанні у приватного виконавця Шавлукової Заіри Арсенівни (виконавче провадження №71000854). В межах виконавчого провадження винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця, постанову про арешт коштів боржника.

17.09.2024 приватним виконавцем Шавлуковою Заірою Арсенівною винесено постанову виконавчому провадженні №71000854 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

17.10.2024 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №62523458, зняти арешт, накладений на його майно, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші заходи щодо виконання рішення, а також провести інші дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У відповідь на заяву відповідач надіслав постанову від 04.11.2024 про скасування постанови 24.05.2021 про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні №62523458, постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2024 та постанову від 04.11.2024 про стягнення виконавчого збору у розмірі 103680,99 грн.

Не погодившись з постановою відповідача у виконавчому провадженні №62523458 від 04.11.2024 про стягнення виконавчого збору у розмірі 103680,99 грн, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженої постанови не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII визначено, що виконавчий збір-це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною сьомою статті 31 Закону України №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що застосування частини восьмої статті 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин дало Верховному Суду у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 підстави зробити такий висновок, що у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволило Верховному Суду у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону №1404-VIII, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимоги відповідача щодо сплати виконавчого збору є безпідставним, та призводить до подвійної сплати позивачем як виконавчого збору, так і винагороди приватного виконавця за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що постанова Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП № 62523458, якою постановлено стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 103680,99 грн., є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш