Справа № 380/24703/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

ОСОБА_1 (далі Позивач), учасник бойових дій, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та недовиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.03.2019 з урахуванням березня 2018 року як базового місяця;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та недовиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 (далі Порядок № 1078);

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок № 44);

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та довиплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.03.2019 з урахуванням березня 2018 року як базового місяця, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією ПДФО відповідно до Порядку № 44;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією ПДФО відповідно до Порядку № 44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 в період з 26.03.2014 по 04.02.2023. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.02.2023 №34 Позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до нового місця служби.

Позивач стверджує, що під час проходження служби Відповідач не нараховував та не виплачував або нараховував та виплачував не в повному обсязі належну йому індексацію грошового забезпечення, право на яку гарантовано Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон № 1282-XII) та Порядком № 1078.

15.10.2024 Позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом про проведення розрахунку та виплати індексації, на що отримав відповідь від 29.10.2024 № 12298вих про відсутність підстав для проведення такого перерахунку. Саме з цієї дати, 29.10.2024, Позивач вважає, що дізнався про порушення своїх прав. Звертає увагу на дотримання тримісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 233 КЗпП України (в редакції Закону № 2352 від 19.07.2022).

Позивач наголошує, що індексація є складовою грошового забезпечення та однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, встановленою статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії № 2017-ІІІ та статтею 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII.

Детально аналізуючи норми Порядку № 1078, Позивач доводить, що за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем для нарахування індексації мав бути січень 2008 року, оскільки саме тоді востаннє відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців згідно з Постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294. Збільшення грошового забезпечення у грудні 2015 року, на яке може посилатися Відповідач, відбулося за рахунок інших складових (премії) і не впливало на зміну базового місяця. Посилається на листи Мінсоцполітики та Міноборони, а також на судову практику (зокрема, ухвалу ВС від 30.06.2020 у справі № 380/2597/20, постанову ВС від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а). Стверджує, що згідно з довідкою Відповідача № 8753 від 29.10.2024, індексація за цей період взагалі не виплачувалася.

За період з 01.03.2018 базовим місяцем став березень 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, якою було змінено (підвищено) розміри посадових окладів та окладів за військовим званням. Однак, Відповідач протиправно не застосував або неправильно застосував механізм розрахунку індексації, передбачений абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (т.зв. "індексація-різниця" або "фіксована індексація"), яка мала нараховуватися у випадку, якщо сума підвищення грошового доходу в базовому місяці (березні 2018 року) не перевищувала суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці. Стверджує, що за період з 01.03.2018 по 01.03.2019 індексація не виплачувалась взагалі або виплачувалась не в повному обсязі. Посилається на відповідну судову практику (зокрема, постанови ВС у справах № 400/3826/21, № 380/5493/21, № 420/11424/21).

Позивач вважає, що бездіяльність Відповідача є протиправною, порушує його конституційне право на належну оплату праці (ст. 43 Конституції України), право власності (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції), а посилання Відповідача на відсутність фінансування чи механізму виплати є безпідставними (справа "Кечко проти України"). Наголошує, що нарахування та виплата індексації є обов`язком, а не дискреційним повноваженням Відповідача. Просить зобов`язати Відповідача здійснити належне нарахування та виплату індексації за весь спірний період з урахуванням компенсації ПДФО згідно з Порядком № 44.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, вважаючи його необґрунтованим.

Свою позицію Відповідач аргументує тим, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів (ч. 6 ст. 5 Закону № 1282-XII, п. 6 Порядку № 1078). Відповідач є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня і діє в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого кошторисом Міноборони.

На період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року кошторисом військової частини не було передбачено асигнувань для проведення індексації грошового забезпечення, про що свідчать відповідні розрахунки фонду та листи Департаменту фінансів Міноборони, якими було доведено вказівки щодо припинення нарахування індексації до окремого розпорядження через відсутність фінансового ресурсу.

Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 було передбачено підвищення зарплат з 01.12.2015 шляхом перегляду всіх складових, спрямувавши на це суму індексації, що склалася у грудні 2015 року, з тим, щоб підвищення перевищило цю суму індексації. Пунктом 3 цієї Постанови встановлено, що для подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року. Відповідач вважає, що це означає, що базовим місяцем став грудень 2015 року (місяць підвищення доходу), а обчислення індексу почалося з січня 2016 року. Оскільки підвищення доходу у грудні 2015 року перевищило суму потенційної індексації, то у період з січня 2016 по лютий 2018 року сума індексації дорівнювала нулю. Посилається на судову практику, що підтримує такий підхід (зокрема, рішення апеляційних судів у справах № 500/578/21, № 500/3681/21, № 140/6643/21, № 380/3353/21).

Щодо періоду з 01.03.2018, Відповідач погоджується, що базовим місяцем став березень 2018 року через набрання чинності Постановою КМУ № 704. Однак стверджує, що у березні 2018 року розмір підвищення грошового доходу Позивача перевищив суму індексації, що могла скластися у цьому місяці, тому відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 індексація у березні 2018 року не нараховувалася. Подальше обчислення індексу почалося з квітня 2018 року, і поріг індексації (103%) був перевищений лише у грудні 2018 року. Відповідач стверджує, що індексація нараховувалася правомірно, коли для цього виникали підстави. Заперечує застосування поняття "фіксована сума індексації", оскільки воно не передбачене Порядком № 1078 у редакції, чинній після 15.12.2015.

Відповідач вважає, що визначення базового місяця та розрахунок індексації належить до його дискреційних повноважень, в які суд не може втручатися. Посилається на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, практику ЄСПЛ та українських судів (зокрема, ВС у справах № 461/5775/16-а, № 240/11882/19).

Ухвалою від 10.12.2024 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено Відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач подав відзив у встановлений строк.

Дослідивши матеріали справи, долучені до позовної заяви та відзиву, встановивши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи суд -

встановив:

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 26.03.2014 по 04.02.2023. Наказом від 04.02.2023 № 34 виключений зі списків особового складу частини.

Позивач є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_2 від 07.03.2024).

15.10.2024 Позивач звернувся до Відповідача з рапортом щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби.

Листом від 29.10.2024 № 12298вих Відповідач повідомив Позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку індексації. До листа додано довідки про грошове забезпечення та нараховану/виплачену індексацію (№ 8753, № 8754, № 8755). З довідки № 8753 встановлено, що за період з січня 2016 по лютий 2018 індексація не нараховувалася.

Позивач звернувся до суду 09.12.2024.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (в частині строків звернення), Законом № 1282-XII, Законом № 2011-XII, Законом № 2017-ІІІ, Порядком № 1078, Порядком № 44, Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ)

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).

Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Верховним Судом з урахуванням того, що питання застосування норм права щодо визначення базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення, має значення для формування єдиної правозастосовної практики відкрив касаційне провадження по декільком справам, зокрема, №400/103/21, №380/7071/21, №600/524/21-а, №120/2399/21-а, а правові висновки щодо застосування базового місяця січень 2008 року розрахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців до 28.02.2018 року викладені також в інших постановах Верховного Суду ( справи №420/3593/20, № 400/4491/20, № 420/5976/20, №400/1118/21, № 580/3335/21, №420/5976/20).

Верховний Суд в постанові від 19.05.2022 року по справі №400/103/21 зазначив, що відповідно до висновку суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що з урахуванням п. 5 Порядку N 1078 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто, січня 2008 року, виходячи з наступного.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином, відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з п.10-2 Порядку №1078 (в редакції, яка застосовується з 01.12.2015 року) для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

З огляду на наведене суд встановив, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових, в даному випадку окладу), є базовим при проведенні індексації. Дана норма стосується також і новоприйнятих військовослужбовців, що передбачено п.10-2 Порядку №1078.

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294 (далі - постанова №1294), яка набрала чинності 01.01.2008 року, та якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Постанова №1294 діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018 року.

Отже, в грудні 2015 року та січні 2016 року тарифні ставки (оклади) військовослужбовців не змінилися.

Тобто з 01.12.2015 року базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові по справі №400/1118/21 від 26.01.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки доказів підвищення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду відповідач не надав, тому при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року базовим місяцем повинен бути січень 2008 року.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, відповідно до яких: індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті; виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач перебував на грошовому забезпеченні. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 260/6386/21 від 11 травня 2023 року.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Також судом встановлено, що в період з 01.03.2018 року по 01.03.2019 року позивачеві індексація грошового забезпечення з урахуванням березня 2018 року не виплачувалась взагалі. Це зафіксовано довідкою фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Пунктом 4 цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміри посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців. Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018 року.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи підвищення посадових окладів військовослужбовців з березня 2018 року у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 року постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абз.1 п.5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем).

У контексті спірних правовідносин суд зазначає, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: а) розмір підвищення грошового доходу особи, та б) суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати: чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п.1-1 Порядку №1078.

Відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б). Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078). Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами.

При цьому всьому позивач протиправно оминув вимоги абзаців 4,5,6, пункту 5 Порядку №1078 та починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував позивачеві індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг у розмірі 103%, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення перевищить фіксовану суму індексації.

Дана правова позиція наведена у постанові Касаційного адміністративного Верховного суду України від 10.09.2020 року у справі №200/9297/19-а.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу) при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Виходячи з вище викладеного військовою частиною НОМЕР_1 у період з 01.03.2018 року по 04.02.2023 всупереч абзацам 4,5,6, пункту 5 Порядку №1078 не було нараховано і недоплачено індексацію грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, суд зазначає наступне.

Так, згідно пункту 1 Порядку № 44, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Пункти 4, 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як уже зазначалось судом вище, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

З урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/813/22 від 27 липня 2023 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що нарахування індексації та визначення базового місяця є його дискреційними повноваженнями. Закон № 1282-XII та Порядок № 1078 чітко встановлюють обов`язок роботодавця (військової частини) проводити індексацію та визначають механізм її розрахунку, включаючи правила визначення базового місяця та розрахунку сум індексації при підвищенні доходів. Відповідач зобов`язаний діяти відповідно до цих правил. Можливість вибору у відповідача щодо нарахування/ненарахування індексації чи застосування іншого базового місяця, ніж передбачено Порядком (з урахуванням Постанов № 1013 та № 704), відсутня. Як слушно зазначає Позивач, коли існує лише один правомірний варіант поведінки, повноваження не є дискреційними (постанова ВС від 24.12.2019 у справі № 823/59/17).

Щодо доводів відповідача про відсутність фінансування суд зазначає, що така позиція є необґрунтованою з огляду на сталу практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду. У рішенні у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00, п. 23) ЄСПЛ вказав, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань за законом. Якщо чинне законодавство передбачає певні виплати, держава зобов`язана їх здійснити, а відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для порушення прав громадян. Верховний Суд у численних постановах (зокрема, від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17) також підтвердив, що реалізація права особи на отримання гарантованих державою виплат (включаючи індексацію) не залежить від бюджетних асигнувань. Отже, посилання Відповідача на відсутність коштів як на підставу для невиплати індексації є протиправним.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд враховує актуальну правову позицію Верховного Суду щодо застосування строків звернення до суду у спорах про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення), зокрема щодо застосування статті 233 Кодексу законів про працю України (КЗпП) після внесення змін Законом № 2352-IX від 01.07.2022 (чинні з 19.07.2022) та у зв`язку із завершенням дії карантину COVID-19.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2025 по справі 460/21394/23 дійшов таких ключових висновків:

1. Щодо періодів до 19.07.2022: Якщо спірні правовідносини охоплюють період до набрання чинності Законом № 2352-IX (тобто до 19 липня 2022 року), то до вимог за цей період застосовується редакція статті 233 КЗпП, яка діяла на той час і не обмежувала строк звернення до суду будь-яким строком.

2. Щодо періодів з 19.07.2022: До вимог, що стосуються періодів з 19 липня 2022 року, застосовується чинна редакція статті 233 КЗпП, яка встановлює тримісячний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

3. Початок відліку строку після карантину: Зважаючи на положення пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (щодо продовження строків на час карантину) та дату скасування карантину (30.06.2023), відлік тримісячного строку звернення до суду, встановленого чинною редакцією статті 233 КЗпП, розпочався 01 липня 2023 року. Застосування строку з дати скасування карантину, а не з наступного дня, суперечило б принципу юридичної визначеності.

4. Момент початку перебігу 3-місячного строку при звільненні: У справах про виплату всіх сум, належних працівникові при звільненні (ч. 2 ст. 233 КЗпП в чинній редакції), тримісячний строк обчислюється з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (наприклад, з дати вручення відповідного документа, як-от грошового атестата).

Верховний Суд також прямо зазначив про відступ від попередніх висновків колегій Касаційного адміністративного суду, які інакше трактували застосування редакцій статті 233 КЗпП у часі, момент початку перебігу строку (зокрема, пов`язуючи його лише з датою звільнення або з датою завершення карантину), та застосовували нову редакцію статті 233 КЗпП до періодів правовідносин, що виникли до 19.07.2022.

Відповідно до позиції Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають ураховувати саме останню правову позицію, незалежно від того, чи перераховані усі попередні рішення, від яких відбувся відступ."

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 26.03.2014 по 04.02.2023. Наказом від 04.02.2023 № 34 виключений зі списків особового складу частини.

15.10.2024 Позивач звернувся до Відповідача з рапортом щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби.

Листом від 29.10.2024 № 12298вих Відповідач повідомив Позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку індексації. До листа додано довідки про грошове забезпечення та нараховану/виплачену індексацію (№ 8753, № 8754, № 8755). З довідки № 8753 вбачається, що за період з січня 2016 по лютий 2018 індексація не нараховувалася.

Позивач звернувся до суду 09.12.2024.

Зважаючи на дату звільнення позивача та дату отримання відповіді (29.10.2024), дату подання позову (09.12.2024), суд дійшов висновку, що позивач строк звернення до суду не пропустив.

Підсумовучи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.12.2022. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити належне нарахування та виплату індексації за вказані періоди відповідно до вимог Порядку № 1078 (з урахуванням змін, внесених Постановами № 1013 та № 704), з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією ПДФО.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оцінивши докази та доводи сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач є учасником бойових дій та відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору. Оскільки інших судових витрат у справі не заявлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись статтями 2, 6-10, 19, 43, 72-77, 90, 122, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення.

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та недовиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.03.2019 року з урахуванням березня 2018 року, як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

4. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та недовиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та довиплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.03.2018 року по 01.03.2019 року з урахуванням березня 2018 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

7. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 203 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

8. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16.04.2025.

Суддя Коморний О.І.