Справа № 380/17367/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17367/24 пров. № А/857/6160/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року про повернення позовної заяви в справі №380/17367/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення 27 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, що виразилась у не зарахуванні до страхового стажу позивача період роботи з 15.09.1999 по 27.03.2000, неперерахуванні та невиплаті позивачу пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу період трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з врахування періодів трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом зазначення чи вживались заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та перелік таких заходів, якщо вони здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надання обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів допущено відповідачем; надання докази сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір».

Так, 26.08.2024 року на виконання вимог вказаної ухвали на адресу суду першої інстанції від позивача надійшли заява про усунення недоліків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 на 5 днів.

Надалі, 24.09.2024 року на виконання вимог ухвали від 16.08.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позовна заява містить лише одну вимогу немайнового характеру, за яку позивачем сплачено судовий збір. Наголошу, що заходи забезпечення доказів/ позову ним не здійснювалися.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.2 ст.312, п.3 ч.1 ст.294 КАС України.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

За правилами частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Приписами частини 3 статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку її подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, що виразилась у не зарахуванні до страхового стажу період роботи з 15.09.1999 по 27.03.2000, неперерахуванні та невиплаті позивачу пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу період трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з врахування періодів трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000.

Розраховуючи ставку судового збору за такими позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що адміністративний позов містить дві вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів наголошує, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

При цьому судова колегія зауважує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути внаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Кодексом.

Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року в справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Матеріалами справи стверджується, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.06.2024 року щодо пенсійного забезпечення.

Листом від 10.07.2024 року № 17327-18330/Б-52/8-1300/24 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що період роботи [позивача] з 15.09.1999 по 27.03.2000 на Шахті № 8 «Великомостівська» не зарахований до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки даний період не підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці. Нарахування та виплата пенсії здійснюється відповідно до норм чинного законодавства, із урахуванням всіх наявних в пенсійній справі документів.

Мотиви і обґрунтування позовної заяви зводяться до необхідності зарахування періодів трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000 до відповідного стажу, що має наслідком здійснення перерахунку пенсійної виплати.

Відтак позовні вимоги, з якими звернувся в цій справі позивач, спрямовані виключно на зарахування стажу трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000 на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Таке зарахування матиме своїм наслідком проведення перерахунку пенсії.

На переконання колегія суддів, формальне зазначення окремими абзацами в прохальній частині позову про необхідність здійснення зарахування стажу, перерахунку та виплати пенсії не є двома самостійними вимогами, оскільки такі нерозривно пов`язані між собою.

Вимога щодо проведення перерахунку та виплати пенсії має похідний характер і залежить від наявності самого порушеного права на зарахування стажу трудової діяльності з 15.09.1999 по 27.03.2000 на підземних роботах за Списком № 1. Посилання позивача на ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в цьому випадку, мало загальний характер.

Отже, правильною є позиція скаржника, що позивач у цій справі заявив саме одну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №15 від 08.08.2024 року, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що є достатньою оплатою за одну вимогу немайнового характеру заявлену фізичною особою в 2024 році.

Щодо решти виявлених недоліків позовної заяви судом першої інстанції недоліків, то апеляційний суд зазначає, що такі усунені позивачем в заявах, що надійшли 26.08.2024 та 24.09.2024 до окружного суду.

Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, п. п. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", N 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява № 48778/99, пункт 25).

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, помилково повернув позовну заяву, внаслідок чого було обмежено право позивача на захист своїх інтересів.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308,312,315,320,321,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року про повернення позовної заяви в справі №380/17367/24 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.