Справа № 280/1476/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 квітня 2025 року Справа № 280/1476/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоди його роботи з 22.08.1992 по 17.07.1994, з 27.10.1999 по 27.04.2000, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 09.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058, оскільки 31.08.2024 мав набути 53-річного віку та на мав більш ніж 13.11.2024 досяг 53-річного віку та мав 25 років страхового стажу, з них за списком № 1. Оскільки до цього позивач отримував пенсію по інвалідності, яка не була підтверджена висновком МСЕК, ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.08.2024 направлено службову записку з проханням закрити електронну пенсійну справу від 04.08.2021 № 35. Листом від 13.08.2024 № 6662/05-16 було повідомлено про неможливість закриття пенсійної справи у зв`язку із наявністю переплати суми пенсії з 01.09.2022 по 30.06.2023. У зв`язку з цим позивача було повідомлено про необхідність звернення із заявою про добровільне повернення суми переплати шляхом вирахування 20 % із майбутньої пенсії за віком, яку він подав 02.09.2024 разом із заявою про призначення пенсії. До заяви про призначення пенсії сервісним центром було долучено довідку ПрАТ Дніпроспецсталь від 23.06.2021 № 125-247 про підтвердження пільгового стажу позивача за списками № 1, 2, на підставі якої обчислювався його пільговий стаж при обчисленні пенсії по інвалідності. Проте рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.09.2024 №35 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії перехід на інший вид пенсії, оскільки відмовлено у зарахуванні пільгового стажу у зв`язку із не долученням спеціалістом сервісного центру копій наказів про атестацію робочих місць. 19.09.2024 позивач знову звернувся за призначенням пенсії, надавши оновлену довідку про підтвердження його пільгового стажу, видану ПрАТ Дніпроспецсталь 18.09.2024 за № 125-356. Пенсія позивачу була призначена, що підтверджується відповідним розпорядженням з матеріалів електронної пенсійної справи, її розмір становив 6684,34 грн, пільговий стаж за списком № 1 враховано у розмірі 7 років 2 місяці 27 днів. Виплата пенсії за віком була здійснена по 30.11.2024, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.12.2024 № 0800-0404-8/112809. Проте надалі виплата пенсії була припинена, у матеріалах електронної пенсійної справи позивача з`явилось рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову йому у проведенні перерахунку пенсії, викладене у листі від 07.01.2025 № 2318/01-16 та датоване 19.09.2024. За змістом цього рішення у перерахунку відмовлено, у зв`язку із відсутністю права на перехід на пенсію за віком, оскільки на 19.09.2024 на підставі листа КУ «Обласного центру медико-соціальної допомоги» ЗОР від 07.06.2023 № 23 ОСОБА_1 . Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.12.2024 № 0800-0404-8/112809 Позивача було повідомлено про необхідність повернення коштів зайво виплаченої пенсії. Одноразовою виплатою позивач повернув виплачену йому пенсію по інвалідності за період з 01.09.2022 по 30.06.2023 у сумі 25657,32 грн та пенсію за віком у сумі 14705,55 грн, у зв`язку із чим його пенсійна справа була закрита. 13.01.2025 позивач знов звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, проте рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 22.01.2025 № 84 у призначенні йому було відмовлено у зв`язку із відмовою зарахувати до його пільгового стажу періодів роботи з 31.07.1992 по 26.10.1994 та з 27.10.1999 по 27.04.2000, за відсутності результатів атестації робочих місць та інформації на право підпису довідки начальником відділу найму та розвитку персоналу. Позивач, отримавши оновлену довідку про підтвердження пільгового стажу від 23.01.2025 № 125-30 та довідку про відсутність на підприємстві відділу кадрів, замість якого функціонує Відділ найму та розвитку персоналу від 23.01.2025 № 125-50, видані ПрАТ Дніпроспецсталь, 23.01.2025 вкотре звернувся за призначенням пенсії, яку просив призначити з дня набуття пенсійного віку відповідно до п. 14-6 Прикінцевих положень Закону № 1058. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84 вчергове було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 22.08.1992 по 17.07.1994, на посаді електромонтер з ремонту електроустаткування, оскільки згідно із Переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385, атестація робочого місця проведена по посаді електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; з 27.10.1999 по 27.04.2000, оскільки наявна перерва між атестаціями робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385 та від 28.04.2000 № 47. Позивач рішення відповідача від 31.01.2025 № 84 вважає таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та у судовому порядку підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач у поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що 23.01.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 31.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці. Зазначає, що записи трудової книжки не містять інформації щодо умов, в яких працював позивач, зайнятості певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків. Згідно наданих документів, страховий стаж позивача становить - 41 рік 06 місяців 21 день (в тому числі додатково за повних 5 років роботи за Списком № 1). Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить - 09 років 06 місяців 09 днів (в тому числі стаж роботи за Списком № 1 05 років 04 місяці). До страхового стажу позивача, згідно наданих документів, не можливо зарахувати період роботи з 28.03.1990 по 25.05.1990, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.03.1990, оскільки запис про звільнення не засвідчено підписом відповідальної особи та печаткою підприємства. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано періоди роботи, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.01.2025 № 125-30: з 22.08.1992 по 17.07.1994, на посаді електромонтер з ремонту електроустаткування, оскільки згідно із Переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385, атестація робочого місця проведена по посаді електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; з 27.10.1999 по 27.04.2000, оскільки наявна перерва між атестаціями робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385 та від 28.04.2000 № 477. Позивачем документально підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років. Відтак, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи, згідно вимог вищенаведених норм законодавства та обставин справи, оскільки позивачем документально не підтверджено право на зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058. Підсумовуючи вищенаведене, Рішення від 31.01.2025 № 84 про відмову в призначенні пенсії є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання його протиправним та скасування. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що 09.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки до цього позивач отримував пенсію по інвалідності, яка не була підтверджена висновком МСЕК, сервісним центром ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.08.2024 №9400/02-16 відділу опрацювання пенсійної документації № 1 було направлено службову записку з проханням закрити електронну пенсійну справу від 04.08.2021 № 35.

Листом від 13.08.2024 № 6662/05-16 сервісний центр було повідомлено про неможливість закриття пенсійної справи у зв`язку із наявністю переплати суми пенсії з 01.09.2022 по 30.06.2023.

Позивача було повідомлено про необхідність звернення із заявою про добровільне повернення суми переплати шляхом вирахування 20 % із майбутньої пенсії за віком, яку він подав 02.09.2024 разом із заявою про призначення пенсії.

До заяви про призначення пенсії сервісним центром було долучено довідку ПрАТ Дніпроспецсталь від 23.06.2021 № 125-247 про підтвердження пільгового стажу позивача за списками № 1, 2, на підставі якої обчислювався його пільговий стаж при обчисленні пенсії по інвалідності.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.09.2024 № 35 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії перехід на інший вид пенсії, оскільки відмовлено у зарахуванні пільгового стажу, у зв`язку із не долученням спеціалістом сервісного центру копій наказів про атестацію робочих місць.

19.09.2024 позивач звернувся за призначенням пенсії, надавши оновлену довідку про підтвердження його пільгового стажу, видану ПрАТ Дніпроспецсталь 18.09.2024 за № 125-356.

Пенсія позивачу була призначена, що підтверджується відповідним розпорядженням з матеріалів електронної пенсійної справи, її розмір становив 6684,34 грн, пільговий стаж за Списком № 1 враховано у розмірі 7 років 2 місяці 27 днів.

Виплата пенсії за віком була здійснена по 30.11.2024, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.12.2024 № 0800-0404-8/112809.

Надалі виплата пенсії була припинена, у матеріалах електронної пенсійної справи позивача з`явилось рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії, викладене у листі від 07.01.2025 № 2318/01-16 та датоване 19.09.2024. За змістом цього рішення у перерахунку відмовлено, у зв`язку із відсутністю права на перехід на пенсію за віком.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.12.2024 № 0800-0404-8/112809 позивача було повідомлено про необхідність повернення коштів зайво виплаченої пенсії.

Одноразовою виплатою позивач повернув виплачену йому пенсію по інвалідності за період з 01.09.2022 по 30.06.2023 у сумі 25657,32 грн та пенсію за віком у сумі 14705,55 грн, у зв`язку із чим його пенсійна справа була закрита.

13.01.2025 позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.01.2025 № 84 у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку із відмовою зарахувати до його пільгового стажу періодів роботи з 31.07.1992 по 26.10.1994 та з 27.10.1999 по 27.04.2000, за відсутності результатів атестації робочих місць та інформації на право підпису довідки начальником відділу найму та розвитку персоналу.

Позивач, отримавши оновлену довідку про підтвердження пільгового стажу від 23.01.2025 № 125-30 та довідку про відсутність на підприємстві відділу кадрів, замість якого функціонує Відділ найму та розвитку персоналу від 23.01.2025 № 125-50, видані ПрАТ Дніпроспецсталь, 23.01.2025 звернувся за призначенням пенсії, яку просив призначити з дня набуття пенсійного віку відповідно до п. 14-6 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України №1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано періоди роботи: з 22.08.1992 по 17.07.1994, на посаді електромонтер з ремонту електроустаткування, оскільки згідно із Переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385, атестація робочого місця проведена по посаді електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; з 27.10.1999 по 27.04.2000, оскільки наявна перерва між атестаціями робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385 та від 28.04.2000 № 477.

Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Позивач набув 53-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його паспортом НОМЕР_2 .

У відповідності до п. 1 ч. 2. ст. 114 Закону № 1058 для призначення пенсії з 53-річного віку позивачу необхідно мати 7 років стажу роботи за професією, передбаченою Списком №1, та 25 років страхового стажу.

Відповідачем визнається страховий стаж позивача у розмірі 41 рік 06 місяців 21 день (із урахуванням додаткових 5 років роботи за Списком № 1), з них 05 років 04 місяці 1 день пільгового стажу за Списком № 1, що підтверджується змістом рішення від 31.01.2025 №84 та розрахунком стажу до нього.

Пільговий стаж позивача у важких та шкідливих умовах за Списком № 1 становить 7 років 8 місяців 28 днів за період роботи з 31.07.1992 по 27.04.2000, у ПрАТ «Дніпроспецсталь» електромонтером з ремонту електроустаткування, електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування, робочі місця 04-113, 04-112, як робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, що передбачено Списком № 1, розділ ІІІ, підрозділ 3а, код 1030300а-1753а, затвердженим постановами КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, КМУ від 11.03.1994 № 162.

Відповідач у рішенні від 31.01.2025 № 84 враховує до пільгового стажу позивача за Списком №1 05 років 04 місяці та відмовляє у зарахуванні до нього періодів його роботи з 22.08.1992 по 17.07.1994, з 27.10.1999 по 27.04.2000.

З рішення вбачається, що відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 не враховано період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000, що припадає на перерву між п`ятирічною дією наказів про результати атестації робочого місця позивача від 27.10.1994 №385 та від 28.04.2000 № 477.

Суд враховує правову позицію зазначену Верховним Судом у постанові від 16.09.2014 № 21-307а14 та в постанові від 05.03.2019 № 679/774/16-а, згідно із яким якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Крім того, у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14.

Первинна атестація робочого місця позивача на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» була затверджена наказом про атестацію робочих місць від 27.10.1994 № 385. Наступна атестація робочого місця позивача на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» була затверджена згідно із наказами про атестацію робочих місць від 28.04.2000 № 477.

Отже, із урахуванням вищенаведених правових висновків, період роботи позивача з 27.10.1999 по 27.04.2000 має бути зарахований до його пільгового стажу за Списком № 1, що складає 06 місяців 01 день.

Стосовно відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду його роботи з 22.08.1992 по 17.07.1994, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, відповідач послався на відсутність в Переліку робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 27.10.1994 № 385 атестації посади позивача електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування.

Суд зазначає, що при зверненні за призначенням пенсії позивачем надавалась довідка ПрАТ Дніпроспецсталь від 23.01.2025 № 125-30 із посиланнями на результати атестації робочих місць, яким підтверджено право позивача на пенсійне забезпечення згідно із Списком № 1 із зазначенням про те, що професії електромонтер з ремонту електрообладнання та електромонтер з обслуговування електрообладнання уніфіковано в електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, яку і зазначено в наказі про атестацію робочих місць від 27.10.1994 № 385.

Крім того, Актом перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.10.2024 №0800-1102-1/5043, складеним ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перевірки первинної уточнюючої пільговий стаж позивача довідки ПрАТ Дніпроспецсталь від 23.06.2021 № 125-247, розбіжностей з первинними документами не встановлено.

Крім того, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, тому відмова відповідача у зарахуванні пільгового стажу за відсутності атестації робочого місця за період з 22.08.1992 по 17.07.1994 є протиправними.

Отже, із урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що період роботи позивача з 22.08.1992 по 17.07.1994 підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за Списком №1.

Враховуючи наведене, а також те, що на час звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 53 роки, його страховий стаж становить 41 рік 06 місяців 21 день, пільговий стаж за Списком № 1, з урахуванням обставин встановлених в межах розгляду цієї справи, складає 7 років 8 місяців 28 днів, є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на з 53-річного віку.

Як наслідок, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову, які стосуються зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 14-6.2. Прикінцевих положень Закону № 1058 тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24.02.2022, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих російською федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан.

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого 22.12.2022 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, у період з 12.03.2022 по 31.12.2022 вся територія Запорізького району Запорізької області (у тому числі м.Запоріжжя) відносилась до території активних бойових дій, а у період з 01.01.2023 вся територія Запорізького району Запорізької області (у тому числі м.Запоріжжя) відноситься до території можливих бойових дій.

Таким чином суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії з 01.09.2024.

Також суд зазначає, що в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області після отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначенізаконом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоди його роботи з 22.08.1992 по 17.07.1994, з 27.10.1999 по 27.04.2000, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2024.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2025 № 84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоди його роботи з 22.08.1992 по 17.07.1994, з 27.10.1999 по 27.04.2000, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова