Справа № 420/35084/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35084/23

Перша інстанція суддя Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , Військовій частині НОМЕР_2 , а саме:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року, з врахуванням січня 2008 року у якості базового місяця для нарахування індексації;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 вересня 2018 року, включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2003 року №1078;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 вересня 2018 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 2Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати з 01 січня 2016 року по день її фактичної виплати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 20 вересня 2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, а також індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 вересня 2018 року, у загальній сумі 19 414,60 (дев`ятнадцять тисяч чотириста чотирнадцять грн. 60 коп.) гривень відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачами подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким залишити без розгляду позов та/або відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_2 обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково не враховано факту пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки з моменту звільнення позивача з військової служби минуло 6 років.

Також, Військова частина НОМЕР_2 вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють питання виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям.

Крім того, в апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_2 зазначається, що судом першої інстанції не враховано відсутність бюджетного фінансування спірних виплат у перевіряємому періоді.

Вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 також обґрунтовано тим, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють питання виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, а також не враховано факту відсутності бюджетного фінансування спірних виплат у перевіряємому періоді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 21 квітня 2015 року по 20 вересня 2018 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 21 квітня 2015 року № 47, полковника ОСОБА_1 , начальника управління персоналу - заступника начальника штабу, з 21 квітня 2015 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення (а.с.40).

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 06 серпня 2018 року № 161 (по стройовій частині), полковника ОСОБА_1 , начальника управління персоналу - заступника начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу та всіх видів військової частини з 20 вересня 2018 року (а.с.41).

При цьому, 02 червня 2023 року позивач звернувся до Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 06 серпня 2018 року включно відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого вимогами абзаців 4, 5,6 пункту 5 постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, а також згідно ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» нарахувати та виплатити мені компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, з врахуванням з базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року (а.с. 14).

В свою чергу, 19 червня 2023 року листом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_2 № 2415 повідомлено ОСОБА_1 , зокрема, що Військову частину НОМЕР_1 було зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 з 01 січня 2020 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. Щодо заявленого періоду з 01 січня 2016 року по 06 серпня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в указаний період грудень 2018 року, а за період з 01 березня 2018 року - березень 2018 року, то вказані вимоги є необґрунтованими та не відповідають вимогам законодавства, оскільки: до грудня 2015 року при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати працівників відповідно до пункті 5 Порядку використовувався такий термін як «базовий місяць». Базовий місяць визначався для кожного працівника окремо. Після 01 грудня 2015 року, замість терміну «базовий місяць» у Порядку став використовуватись термін «місяць підвищення тарифних ставок (окладів)». Постановою № 1013 визначено місяць підвищення тарифних ставок (окладів) січень 2016 року, з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів військової частини, з яким він погодився і відомостей щодо його оскарження не має (а.с. 15).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 щодо індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по 20 вересня 2018 року, сума індексації грошового забезпечення позивача складає 0,00 грн ( а.с. 42).

Між тим, не погоджуючись з розміром отриманої індексації грошового забезпечення за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення у відповідному періоді, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції перевіряється правомірність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення без застосування січня 2008 року у якості місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як зазначено вище, з 01 грудня 2015 року змінилось нормативне регулювання спірних правовідносин.

Тобто, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначені зміни, внесені до норм матеріального права у грудні 2015 року, не поширюють своєї дії на минуле, а лише визначають нову формулу за якою має здійснюватися обрахунок індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року.

Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватися наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.

З іншого боку, у зв`язку з підвищенням з березня 2018 року посадового окладу позивача, колегія суддів вважає, що з відповідного місяця змінився базовий місяць для нарахування індексації.

В свою чергу, сторонами у справі не заперечується того, що позивачу не нараховувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року у якості базового місяця.

Тому, з метою належного захисту прав позивача, з урахуванням визначеного у позовних вимогах періоду служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідачів провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, враховуючи січень 2008 року у якості місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

З іншого боку, щодо бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 20 вересня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, із системного аналізу пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що відповідною нормою врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковою для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Між тим, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

В свою чергу, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача право на отримання суми індексації-різниці.

При цьому, сторонами у справі не заперечується, що суб`єктом владних повноважень не нараховувався та не виплачувався позивачу відповідний вид індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року.

Тому, з огляду на вимоги абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що позивач у спірному періоді має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Між тим, розмір можливої індексації у березні 2018 року обраховано судом першої інстанції саме з використанням січня 2008 року у якості базового місяця, а тому з урахування інформації про розмір фактично виплаченого грошового забезпечення позивачу у лютому та березні 2008 року, яка встановлена судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Щодо відсутності бюджетних асигнувань для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Тобто, бездіяльність апелянтів щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не може обґрунтовуватись виключно загальними посиланнями на неналежне бюджетне фінансування.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позивача звільнено з військової служби у 2018 році, а тому відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинною у період існування спірних правовідносин), в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (позиція ВС постанова від 08 серпня 2024 року по справі № 380/29686/23).

Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк