Справа № 640/19192/18
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Київ № 640/19192/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Приватного підприємства "ФОМАЛЬГАУТ-ВОЛИНЬ" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне підприємство "ФОМАЛЬГАУТ-ВОЛИНЬ" з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 з 01.02.2017 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4057 від 17.10.2006 на видобування крейди у Городелецькому родовищі на території Волинської області та спеціального дозволу на користування надрами № 5129 від 03.02.2010 на видобування піску у Городелецькому родовищі на території Волинської області, власником яких є ПП «Фомальгаут-Волинь»;

виключити спеціальний дозвіл на користування надрами № 4057 від 17.10.2006 на видобування крейди у Городелецькому родовищі на території Волинської області та спеціальний дозвіл на користування надрами № 5129 від 03.02.2010 на видобування піску у Городелецькому родовищі на території Волинської області, власником яких є ПП «Фомальгаут-Волинь» з переліку, наведеного у додатку № 3 до наказу Державної служби геології та надр України №5 від 11.01.2017 з 01.02.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з втратою чинності постанови № 264, всі її положення, в тому числі й те, яким внесено зміни до п. 25 Постанови № 865 щодо обов`язку надрокористувача кожні п`ять років проводити повторну державну експертизу та оцінку запасів родовищ, втрачають свою обов`язкову силу, починаючи з 01.01.2011, тобто, з дати набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» (далі Постанова № 1236), якою скасовано Постанову № 264, а відтак, й п. 25 Постанови № 865 в редакції Постанови № 264 станом на момент прийняття оскаржуваного рішення не застосовується.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 18.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019, позов задовольнив.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2018 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів, зазначив, що для правильного вирішення цього спору суду необхідно у першу чергу вирішити питання щодо наявності або відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2022 адміністративна справа № 640/19192/18 прийнята до провадження та позовна заява ПП «Фомальгаут-Волинь» залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення виявлених судом після відкриття провадження у справі недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 визнані неповажними причини пропуску строку звернення до суду, позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.03.2023 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Брагіну О.Є.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 справу прийнято до провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023, суддю Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 адміністративну справу прийнято до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

05.12.2023 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Перш за все, слід звернути увагу на те, що постановою Верховного Суду від 10.08.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2018 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів, зазначив, що для правильного вирішення цього спору суду необхідно у першу чергу вирішити питання щодо наявності або відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2022 адміністративна справа № 640/19192/18 прийнята до провадження та позовна заява ПП «Фомальгаут-Волинь» залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення виявлених судом після відкриття провадження у справі недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

28.09.2022 на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій заявник послався на те, що позивачем було прийнято рішення вирішити спір в досудовому порядку, у зв`язку з чим він звернувся зі скаргою до Державної служби геології та надр України, а також до Міністерства екології та природніх ресурсів України як вищого органу. За результатами розгляду скарги надано відповідь за № 20673/03/14-18 від 12.10.2018, яка отримана ПП «Фомальгаут-Волинь» 18.10.2018. Доказами вирішення спору в досудовому порядку є копія скарги на 4 аркушах та копія відповіді на скаргу разом з конвертом на 3-х аркушах, які містяться в матеріалах справи, оскільки подавалися позивачем до суду 15.02.2019 в якості додатків до відповіді на відзив від 14.02.2019. Таким чином, на переконання позивача, відсутні правові підстави стверджувати про пропуск строку звернення до суду, оскільки подання позовної заяви в листопаді 2018 року відбулось в межах строку, встановленого частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 визнані неповажними причини пропуску строку звернення до суду, позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 залишена без змін.

Визнаючи причини пропуску строку на звернення до суду неповажними та залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач, дійсно, звертався до Державної служби геології та надр України, а також до Міністерства екології та природних ресурсів України з відповідними скаргами на наказ Державної служби геології та надр України від 11.01.2017 № 5, тобто доказів того, що позивач скористався правом досудового врегулювання спору, у зв`язку з чим, для обчислення строків на звернення до суду має бути застосоване положення ч. 4 ст. 122 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалою суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 16.03.2023 касаційну скаргу Приватного підприємства "ФОЛЬМАЛЬГАУТ-ВОЛИНЬ" задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, суд касаційної інстанції виснував, що суди попередніх інстанцій фактично не дослідили належним чином обставини справи та докази, надані позивачем, вказавши про відсутність у матеріалах справи копії скарги. Також, судами не з`ясовано питання щодо прийняття рішення Міністерством екології та природних ресурсів України за результатами розгляду скарги позивача, не з`ясовано, питання, в порядку якої норми чинного законодавства позивач здійснив оскарження наказів.

Тобто, обставини, які мають значення для вирішення питання щодо пропуску строку на звернення до суду, не були перевірені судами першої та апеляційної інстанції та їм не надана оцінка при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, висновок судів про те, що позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, є необгрунтованими та передчасним.

Вказані порушення, в сукупності, вплинули на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції під час вирішення спору у цій справі щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду, оскільки ключові обставини, які стосуються строку звернення до суду, встановлені судами без дотримання норм процесуального права.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступному.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Фомальгаут-Волинь" має спеціальний дозвіл від 17.10.2006 № 4057, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, на видобування крейди в якості сировини для виробництва будівельного вапна у Городилецькому родовищі та спеціальний дозвіл від 03.02.2010 № 5129, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, на видобування піску в Городелецькому родовищі Західна ділянка.

Наказом Державної служби геології та надр України від 11.01.2017 № 5 зупинено дію вказаних спеціальних дозволів, відповідно до пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, пункту 25 Положення № 865 та враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол від 29.12.2016 № 7/2016).

Наказом Державної служби геології та надр України від 01.02.2017 № 50, внесені зміни до наказу Державної служби геології та надр України від 11.01.2017 № 5 в частині відтермінування дати зупинення дії спеціальних дозволів.

Вважаючи вказані накази в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4057 від 17.10.2006 та спеціального дозволу на користування надрами № 5129 від 03.02.2010 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, слід врахувати, що застосування строку звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно норм ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст. 123 КАС України, згідно з частиною 3 якої, встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Не є спірним те, що про винесення відповідачем оскаржуваного наказу позивачу було відомо з 09.03.2017, тобто, з дня отримання листа № 4023/13/14-17 від 23.02.2017 (т. 1, а.с. 67-68).

Так, в обґрунтування причин пропуску строку звернення із цим позовом до суду, позивач посилається на те, що ПП «Фомальгаут-Волинь» скористалось правом досудового порядку вирішення спору, звернувшись із скаргами до Державної служби геології та надр України, а також до Міністерства екології та природних ресурсів України, як вищого органу.

За результатами розгляду скарги надано відповідь від 12.10.2018, яка отримана позивачем 18.10.2018.

Позивач звернувся до суду з позовом 16.11.2018 у межах тримісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 122 КАС України (після отримання рішення органу 18.10.2018).

Вказана відповідь на скаргу була надана до суду у лютому 2019 року (копії скарги № 11 від 11.08.2018, копії відповіді Держгеонадра від 12.10.2018 та копії конверту, в якому отримана відповідь).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, втрата чинності на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 749 від 04.07.2023), затверджено Порядок № 615 надання спеціальних дозволів на користування надрами.

Так, згідно з п. 25 Порядку № 615 наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про зупинення, анулювання дозволу, рішення про відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Тож, з наведеного слідує, що Порядком № 615 передбачене право оскарження відповідного наказу Державної служби геології та надр України, при цьому, пряма заборона оскарження в досудовому порядку відсутня, з огляду на що, суд вважає, що позивач скористався таким правом та звернувшись із скаргами до Державної служби геології та надр України, за результатами розгляду якої, надано відповідь від 12.10.2018, яка отримана позивачем 18.10.2018. На переконання суду, не має значення для спірних правовідносин форма прийняття рішення відповідачем у вигляді листа, а також зазначення по тексту про надання відповідь на листи позивача, а не на скарги, позаяк, чітко прослідковується за нормами вихідних документів та по датах, що відповідач надавав відповідь саме на скарги позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом 16.11.2018 у межах тримісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 122 КАС України (після отримання рішення органу 18.10.2018).

Крім того, підлягає врахуванню й те, що у разі, якщо процесуальний закон передбачає різне регулювання строку звернення до суду з позовом - основний та строк після застосування процедури адміністративного оскарження, та особа останнім скористалась, має застосовуватись пріорітет найбільш сприятливий для особи, без надмірного формалізму.

Таким чином, суд вважає, що позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду з цим позовом наведено наявність підстав за ч. 4 ст. 122 КАС України, для його поновлення та надання судом оцінки спірним правовідносинам по суті спору.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Повноваження Державної служби геології та надр України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Кодексом України про надра, Положенням про Державну службу геології та надр України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 (далі - Положення № 1174), Порядком № 615.

Приписами ст. 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Виключно з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами у користувача надр виникають права та обов`язки, передбачені Кодексом України про надра та Порядком № 615.

Зі змісту ч. 2 ст. 24 Кодексу України про надра слідує, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до п. п. 12 п. 4 Положення № 1174 Державна служба геології та надр України, згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України.

Тож, з наведеного слідує, що Державна служба геології та надр України уповноважена здійснювати геологічний контроль суб`єктів господарювання у формі планових та позапланових перевірок, які проводяться з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Пунктом 22 Порядку № 615 встановлено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів державної фіскальної служби у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення; 3) наявності заборгованості із сплати загальнодержавних податків та зборів; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Також, зупинення дії дозволу не є підставою і для переривання строку його дії.

Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.

Суд враховує, що однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр, є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених ст. 24 Кодексу України про надра, а також невиконання у встановлений строк приписів контролюючого органу щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування. Державна служба геології та надр України уповноважена приймати рішення щодо зупинення дії спеціального дозволу у разі виявлення порушення надрокористувачем встановленого порядку користування надрами.

Судом досліджено, що відповідачем було зупинено дію спеціальних дозволів ПП «Фомальгаут-Волинь» у зв`язку із порушенням пункту 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865, а саме: не проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин.

Так, пунктом 25 Положення № 865 (у редакції, чинній до 26 березня 2008 року) було передбачено, що повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться обов`язково у тому разі, коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими ДКЗ, або якщо списані та передбачені до списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством.

Повторна і додаткова експертиза та оцінка запасів корисних копалин проводиться у порядку, передбаченому цим Положенням.

Постановою № 264 внесені зміни до пункту 25 Положення № 865 та викладено у наступній редакції: «Повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п`ять років експлуатації ділянки надр, а також у разі: коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством; коли різниця у розмірі становить понад 20 відсотків порівняно з фактичними техніко-економічними та фінансовими показниками господарської діяльності, пов`язаної з видобуванням корисних копалин, а також коли зміни в технологічних схемах призводять до такої різниці».

Постановою № 1236 постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264, визнано такою, що втратила чинність з 12.01.2011.

Відповідно до п. 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 870 від 06 вересня 2005 року, визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом.

Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 № 4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Водночас, з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 зміни та доповнення до Положення № 865 не вносились, попередня редакція пункту 25 Положення не відновлювалась.

У свою чергу, відновлення чинності п. 25 Положення № 865 мало місце лише з грудня 2017 року з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин», якою пункт 25 Положення № 865 викладено у новій редакції.

Суд наголошує на тому, що на момент прийняття відповідачем спірного наказу норма п. 25 Положення № 865 була нечинною.

При цьому, суд зазначає, Угода про умови користування надрами від 17.10.2006, що є невід`ємною частиною спеціального дозволу від 17.10.2006 № 4057 та Угода від 03.02.2010 до спеціального дозволу від 03.02.2010 № 5129, не містять умови про обов`язок надрокористувача проводити повторну державну експертизу та оцінку запасів корисних копалин.

Таким чином, норма п. 25 Положення № 865 була нечинною, а підставою для зупинення дії спеціального дозволу та єдиним мотивом для його анулювання, констатовано порушення зазначеного пункту, фактично, відсутні підстави вважати, що підприємство позивача допустило порушення умов користування надрами та, відповідно, відсутні підстави для зупинення дії спеціальних дозволів.

При цьому, суд критично ставиться до посилання сторони відповідача на позицію Державної фіскальної служби України стосовно чинності п. 25 Положення № 865, що викладена у листі від 03.06.2016 № 9651/5/99-99-12-02-03-16, оскільки зазначений орган не уповноважений надавати будь-які офіційні роз`яснення стосовно чинності актів Уряду, вони не є обов`язковими для виконання.

Питання застосування норм пункту 25 Положення № 865 до правовідносин, які виникли починаючи з 01.01.2011 (втрата чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264, якою внесено зміни до пункту 25 Постанови № 865 щодо обов`язку надрокористувача кожні п`ять років проводити повторну державну експертизу та оцінку запасів родовищ), зокрема, станом на станом на 01.02.2017 (день прийняття Держгеонадрами наказу про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами) уже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 804/215/18, від 21.08.2018 у справі № 807/1332/17, від 22.04.2019 у справі № 820/601/17 суд зазначив, що «відповідно до п. 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 № 870, визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд в постановах від 22.04.2019 у справі № 820/601/17 та від 21.08.2018 у справі № 807/1332/17.

Також, судом враховано і постанову Верховного Суду від 24.10.2022 у справі № 826/1854/17

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду достатні докази, якими підтверджується протиправність прийнятого Державною службою геології та надр України спірного наказу, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих рішення з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позову та, як наслідок, наявність підстав для його задоволення.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ФОМАЛЬГАУТ-ВОЛИНЬ" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 в частині зупинення дії спеціальних дозволів № 4057 від 17.10.2006 та № 5129 від 03.02.2010, виключивши зазначені дозволи з переліку додатку № 3 до наказу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України на користь Приватного підприємства "ФОМАЛЬГАУТ-ВОЛИНЬ" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7767 грн (сім тисяч сімсот шістдесят сім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.