Справа № 140/5810/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5810/24 пров. № А/857/23262/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року (суддя Ксензюк А.Я., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №140/5810/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці,

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У травні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» (далі товариство, позивач) звернувся в суд із позовом до відповідача Волинської митниці (далі митниця, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000040/1 від 13.03.2024.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх безпідставністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000040/1 від 13 березня 2024 року. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 3028,00 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржене рішення суду незаконним і необґрунтованим, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, що є підставою для його скасування.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме: - вартість товару згідно інвойсу від 06.03.2024 №2/03/2024 (далі - Інвойс) не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 07.03.2024 №MRN24PL341010E0059893; - в п.12 Контракту від 27.04.2023 №27042023 (далі - Контракт) вказано, що даний контракт вважається дійсним до 31.12.2023 року. Тобто, як на дату Інвойсу та специфікації №24, так і на день подання товару до митного оформлення, даний Контракт є недійсним. Документів, що підтверджують чинність даного Контракту на момент подання до митного оформлення митної декларації, не було надано; - наявні розбіжності в калькуляції транспортних витрат від 11.03.2024 року б/н. Декларантом вказано, що розмір тарифної ставки на перевезення за 1 км. маршруту становить 19,5 грн. При цьому, загальна сума транспортних витрат по доставці товару вказана 7500 грн, що фактично становить 19,48 грн за 1 км маршруту (7500 грн/385 км). Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості. Декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості. Судом першої інстанції не враховано, що під час перевірки поданих в митних цілях на підтвердження заявленого рівня митної вартості товару документах митницею було виявлено розбіжності, а саме цінах на товар, які були вказані в рахунку-фактурі та експортній декларації. Зазначає, що не зазначено, які саме «інші затрати» поніс позивач і чому вони відображені у калькуляції від 11.03.2024. Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД № №24UA79U9 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України. Згідно митного законодавства митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи, якщо згідно ч.2 ст.53 МК України документи, містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару покладений саме на декларанта.

Просить апелянт скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Між ТзОВ «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» (покупець) та SETTE Group Sp.z.o.o (Республіка Польща) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №27042023 від 27.04.2023 відповідно до якого продавець зобов`язується поставляти товар транспортні засоби нові та бувші у використанні, а покупець прийняти товар і оплатити товар на умовах визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Згідно із пунктом 2 Контракту ціна контракту встановлюється в євро. Загальна сума контракту становить 1000000,00 євро. Вартість товару визначається згідно специфікацій та інвойсів, що є невід`ємною частиною контракту.

Умови поставки і вантажовідправник обговорюється додатково у товаросупровідних документах, відповідно до правил «Інкотермс-2010». Оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати визначається окремо до кожного поставки, про що зазначається в специфікації (а.с.15-19).

Відповідно до доповнення №3 від 22.12.2022 до контракту купівлі-продажу №27042023 від 27.04.2023 контракт набуває чинності після його підписання та вважається дійним до 31.12.2024 (а.с.20-21).

Згідно з специфікацією №24 від 06.03.2024 та рахунку-фактури (інвойса) №2/03/2024 від 06.03.2024 компанія SETTE Group Sp.z.o.o (Республіка Польща) поставила покупцю ТзОВ «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» товар: Автобус міжміський, що був у використанні: марка згідно з довідником - MERCEDES-BENZ; модель згідно з довідником - VARIO 0813D; - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 ; - загальна к-сть місць, включаючи водія - 38; - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; - тип двигуна - дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна 4249см.куб.; - тип двигуна - невизначений; - потужність - 95kw; - колісна формула - 4x2; - календарний рік виготовлення - 2010; - модельний рік виготовлення - 2010. Країна виробництва - (DE) Торгівельна марка "MERCEDES-BENZ». Вартістю 14 000,00 євро. Форму оплати визначено післяплатою (а.с.22-25).

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту 12.03.2024 декларантом «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано митну декларацію №23UA71U9. До митної декларації додано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2/03/2024 від 02.03.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару Форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) №PL/MF/AT0061258 від 07.03.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.03.2024, калькуляція транспортних витрат від 11.03.2024, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №479 від 12.03.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі- продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №27042023 від 27.04.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №24 від 06.03.2024, інші некласифіковані документи, копія митної декларації країни відправлення №MRN24PL341010Е0059893 від 07.03.2024 (а.с.15-19, 22-24, 26, 84-87).

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, у зв`язку із чим декларанту було запропоновано надати додаткові документи.

У відповідь на запит відповідача декларант у заяві від 13.03.2024 повідомив, що додаткові документи для підтвердження заявленої вартості надаватися не будуть (а.с.76 зв.).

13.03.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000040/1 (а.с. 32, 77).

Як зазначено у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: - вартість товару згідно інвойсу від 06.03.2024 №2/03/2024 не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 07.03.2024 №MRN24PL341010E0059893; - в п.12 Контракту від 27.04.2023 №27042023 вказано, що даний контракт вважається дійсним до 31.12.2023 року. Тобто, як на дату Інвойсу та специфікації №24, так і на день подання товару до митного оформлення, даний Контракт є недійсним. Документів, що підтверджують чинність даного Контракту на момент подання до митного оформлення митної декларації, не було надано; - наявні розбіжності в калькуляції транспортних витрат від 11.03.2024 року б/н. Декларантом вказано, що розмір тарифної ставки на перевезення за 1 км. маршруту становить 19,5 грн. При цьому, загальна сума транспортних витрат по доставці товару вказана 7500 грн, що фактично становить 19,48 грн за 1 км маршруту (7500 грн/385 км).

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в мережі Інтернет (сайт: mobile.de). Рівень митної вартості становить 25426,1626 євро.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/202/000221 (34-35, 78).

Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, про що свідчить митна декларація №24UA79U9, наявна у матеріалах справи (а.с.30-31, 79).

Не погоджуючись із прийнятим митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з врахуванням наступного.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 54 МК, митний орган, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Автобус міжміський, що був у використанні: марка згідно з довідником - MERCEDES-BENZ; модель згідно з довідником - VARIO 0813D; - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 ; - загальна к-сть місць, включаючи водія - 38; - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; - тип двигуна - дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна 4249см.куб.; - тип двигуна - невизначений; - потужність - 95kw; - колісна формула - 4x2; - календарний рік виготовлення - 2010; - модельний рік виготовлення - 2010. Країна виробництва - (DE) Торгівельна марка «MERCEDES-BENZ».

При оцінці доводів митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.

Зі специфікації №24 від 06.03.2024 до контракту купівлі-продажу №27042023 від 27.04.2023 визначено предмет та умови поставки товару. Ціна транспортного засобу становить 14 000,00 євро. Форма оплати післяоплата (а.с.22, 23).

У рахунку-фактурі (інвойсі) №2/03/2024 від 02.03.2024 вказано ідентичну вартість товару 14 000,00 євро. Рахунок-фактура містить назву та характеристику товару, дані про продавця та покупця та посилання на специфікацію №24 віл 06.03.2024 до контракту купівлі-продажу №27042023 від 27.04.2023 (а.с.24-25). Ціна товару в рахунку-фактурі №2/03/2024 від 02.03.2024 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA71U9 (графа 22).

У специфікації №24 від 06.03.2024 визначено умови поставки FCA- Kelce Polen відповідно до правил «Інкотермс-2010».

У МД країни відправлення зазначається статистична вартість товару, яка являє собою приблизну теоретичну вартість товарів у той час і в цьому місці, де вони залишають територію держави, включає (внутрішню) вартість товарів і транспортні та страхові витрати, понесені або розраховані від пункту відправлення транспорту до місця призначення, використовується виключно лише в країні експорту і жодним чином не впливає на формування складових митної вартості в країні імпорту.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК, який декларант має подати під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість саме імпортованого товару, яка підтверджується відповідними платіжними документом та інвойсом.

Суд першої інстанції вірно вказав, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Тож будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації, конвертованої в іншу валюту, ніж та, що визначена контрактом і у якій позивач здійснювала оплату товару, у цьому разі обумовлена застосуванням курсу валют, а не заниженням ціни товару згідно з первинними документами, виданими продавцем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначення в митній декларації країни відправлення статистичної вартості товару 60 528,00 польських злотих, а в рахунку-фактурі 14 000,00 євро жодним чином не впливає на фактурну вартість товару, а тому не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Позивачем надано до суду платіжну інструкцію в іноземній валюті №5 від 29.03.2024 в якій зазначені сторони Контракту та проведено оплату у сумі 14 000,00 євро.

Крім того, в фактурі 2/03/2024 від 06.03.2024 зазначено ціна товару 14 000 Євро, в експортній декларації MRN24PL341010E0059893 від 07.03.2024 зазначена статистична вартість (митна) товару - 60 528.00 польських злотих, а не ціна Товару.

Порядок формування статистичної вартості наведено у листі від 17.04.2024 року на підставі інформації зазначеної в листі агенції митної Efektor Zbigniew Keczkowski від 22.03.2024 року з врахуванням інформації про курс валют для митних цілей на березень 2024 року та даних з комунікату ІЕ599 24ІЕ599-707559.

Суд першої інстанції зазначив, що при визначенні статистичної вартості в експортній декларації країни відправлення №MRN24PL341010E0059893 від 07.03.2024 використовуються середні ставки для визначення митної вартості (ст. 53(1 )(а) UCC), що застосовуються з 01.03.2024 до 31.03.2024 (а.с.41, 42).

З наявної у матеріалах справи таблиці №37/А/НБП/2024 від 21.02.2024 щодо середніх ставок визначення митної вартості, що застосовуються з 01.03.2024 до 31.03.2024 вбачається, такий перерахунок 1 євро/польський злотий 4,3163, тобто в перерахунку ціни за товар 14 000,00 євро х 4,3163 = 60 428,20 польських злотих (а.с.45, 46).

Крім того, вартість товару у розмірі 14 000,00 євро зазначена і у повідомленні підтвердженні вивозу товару (а.с.47, 48).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Щодо чинності Контракту на момент подання до митного оформлення митної декларації, то колегія суддів зазначає таке.

В п.12 Контракту від 27.04.2023 №27042023 вказано, що даний контракт вважається дійсним до 31.12.2023 року. Із доповнення №3 від 22.12.2023 до Контракту слідує, що цей контракт набуває чинності після його підписання і вважається дійсним до 31.12.2024 (а.с.20-21).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на вимогу митного органу декларантом повторно було надано доповнення №3 від 22.12.2023, що підтверджено митним органом у спірному рішенні №UA205050/2024/000040/1 від 13.03.2024.

Щодо розбіжності в калькуляції транспортних витрат від 11.03.2024 б/н, колегія суддів зазначає таке.

За приписами пункту 5 частини 10 статті 58 МК, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Судом встановлено, що товар поставлявся на умовах FCA. Ці умови означають, що в угоді, експортер несе відповідальність за навантаження вантажів в узгодженому місці в країні експортера, і з цього моменту весь процес доставки і ризики лягають на покупця або імпортера. Пункт призначення FCA це кінцевий пункт доставки, куди вантаж доставляє продавець, а ризик перекладається на покупця. Всі витрати після доставки товару несе покупець.

Так, позивач поніс витрати з перевезення товару від місця передачі товару перевізнику з Польщі до кордону України, що відповідає умовам поставки FCA (що і було зазначено у графі 20 митної декларації).

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до пункту 10 статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару, що не заперечується відповідачем.

На підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару до МД декларантом додана калькуляція витрат по доставці автобуса від 11.03.2024 відповідно до якої витрати по доставці автобуса за маршрутом Kіelce Польща Устилуг Україна становлять 7 500,00 грн, в тому числі: по маршруту Kelce Польща Устилуг Україна 6 400,00 грн., по маршруту Ягодин Ковель 1 100,00 грн. Відповідно до цієї калькуляції страхування за рахунок ТОВ «777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» не здійснювалось, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводились (а.с.26).

З листа митного агента від 22.03.2024, вбачається, що поставку товару було здійснено на умовах доставки FCA Kіelce. Відповідно до вказівок Європейської Комісії, у випадку Інкотермс ЕХW або FCA до статистичної вартості слід додати передбачувані витрати на транспортування товару до зовнішнього кордону Європейського Союзу. Для звітності ці витрати були оцінені у 100 злотих та додані до статистичної вартості під кодом 1STW (а.с.43-44).

Понесені позивачем витрати на транспортування підтверджуються договором про надання послуг №06/03 від 06.03.2025, укладеним між позивачем (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) та актом прийому-передачі №06/03 від 11.03.2024 7 500,00 грн. в т.ч. 6 400,00 грн. вартість транспортування за межами митної території України, 1 100,00 грн. транспортування митною територією України (а.с.49-52).

Тож, Правилами заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документи є допустимими доказами розміру таких витрат.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Таким чином, визначена у митній декларації митна вартість товару і вартість витрат на транспортування до кордону України підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.

В постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, зазначено, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази надавали можливість митному органу пересвідчитися у розмірі понесених позивачем витрат на транспортування товару до митного кордону України, які були включені до митної вартості відповідно до частини 10 статті 58 МК.

Сумніви митниці у достовірності поданої калькуляція транспортних витрат, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими, базуються лише на припущеннях відповідача і не можуть бути покладені у основу рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо витребування додаткових документів, то суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, витребовуючи виписку з бухгалтерської документації, відповідач також не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити.

Відповідно до положень статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, №UA205050/2024/000040/1 від 13.03.2024 відповідачем скориговано митну вартість за резервним методом згідно зі статтею 64 України, рівень митної вартості визначено на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Митну вартість визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: на рівні 25 426,1626 євро за МД №UA209180/2023/015475 від 14.04.2023 з врахуванням статті 64 МК України.

У спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункт 2, 4 частини другої статті 55 МК України).

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим, відповідач не навів у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

Суд вірно зазначив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Таким чином, на думку колегії суддів, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року в адміністративній справі №140/5810/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль