Справа № 260/437/25
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/437/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Луцович М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (вул. Загорська, буд. 30, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88017, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просить: 1) визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 30, код ЄДРПОУ - 26213408) щодо видачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №№ 103,104,105 від 22.01.2025 року, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням абз. 5 ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Про Державний бюджет України на 2022 рік, Про Державний бюджет України на 2023 рік; 2) зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 30, код ЄДРПОУ - 26213408) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 років, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Постановою Верховної Ради України від 04.06.2016 року №996-VІІ Про звільнення суддів, позивача було звільнено з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, у зв`язку із поданням заяви про відставку, і як наслідок 22.02.2016 року наказом в.о. голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за №35/02-06 відраховано як суддю зі штату денного суду днем 22 лютого 2016 року. В подальшому, позивач звернувся до ТУ ДСА України в Закарпатській області в якій просиввидати йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, станом на 1 січня 2021, 2022, 2023 років, та виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного а. 4 ст.7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2021 рік, яким установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень, ЗУ Про Державний бюджет України на 2022 рік, установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі - 2481 гривню ЗУ Про Державний бюджет України на 2023 рік, установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі - 2684 гривні, що призвело до зміни розміру однієї зі складових суддівської винагороди, зокрема базового розміру посадового окладу судді, який відповідає до п.1 ч.3, п.1.ч.4 ст.135 ЗУ Про судоустрій і статус суддів судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

22 січня 2025 року відповідач видав позивачу Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. №№103, 104, 105, в яких указано, що суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 роки складає по 110985,60 грн., із якої: 1) 69366,00 грн. його посадовий оклад; 41619,60 грн. (60%) доплата за вислугу років.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними звернувся з даною позовною заявою до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

19 лютого 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що при видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. №103, 104, 105 від 22.01.2025 року виходив з встановленого прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2102 гривні та відповідно, вважає свої дії правомірними. ТУ ДСА України в Закарпатській області як державний орган та як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не має повноважень надавати оцінку прийнятим законам на їх відповідність Конституції України, а зобов`язане діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави не виконувати вказані вимоги чинних законів України. Питання розрахункової величини (розміру) прожиткового мінімуму регулюється виключно Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік. Закон №1402-VIII визначає лише кількість прожиткових мінімумів. У жодній нормі спеціального Закону не визначено, який саме розмір прожиткового мінімуму слід застосовувати у відповідному році. Отже, оклад судді складається з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановляється на 1 січня календарного року та відповідного коефіцієнту (множника), який залежить від інстанції. При цьому Закон №1402-VIII не дає визначення прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не вказує нормативно-правового акту, яким необхідно керуватись для визначення розміру такої розрахункової величини. Отже, ТУ ДСА України в Закарпатській області жодними своїми рішеннями, діяннями чи бездіяльністю не здійснювало дій, спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.

17 лютого від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву позивача, у яких представник третьої особи заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши що відповідно до статті 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2024 рік від 1 січня 2024 року №3460-ХІ прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривні. Представник третьої особи зазначає, що станом на час розгляду даної справи, норма статті 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2024 рік не визнана неконституційною, тому підстави для її незастосування відсутні.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Постановою Верховної Ради України від 04.06.2016 року №996-VІІІ Про звільнення суддів ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, у зв`язку із поданням заяви про відставку,

22.02.2016 року наказом в.о. голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за №35/02-06 відраховано зі штату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суддю ОСОБА_1 днем 22 лютого 2016 року, у зв`язку з поданням заяви про відставку

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

22 січня 2025 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області видав ОСОБА_1 , Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. №№103, 104, 105, в яких указано, що суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 роки складає по 110 985,60 грн., із якої: 1) 69 366,00 грн. посадовий оклад; 41 619,60 грн. (60%) доплата за вислугу років.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру його суддівської винагороди із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

В статті 43 Конституції України, серед іншого визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці на підставі частини 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4, 5 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відтак, розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. І при цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII (в редакції Закону №1774-VIII) передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 грн. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік передбачено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня у розмірі 2481 грн. В статті 7 Закону України Про Держаний бюджет України на 2023 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року встановлено в розмірі 2684 грн.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15 липня 1999 року №966-XIV Про прожитковий мінімум (далі - Закон №966-XIV).

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону №966-XIV).

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Приписами статті 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

В Законі України Про Державний бюджет України на 2021 рік, зокрема в статті 7, разом із встановленням на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102,00 грн.

Аналогічні норми містяться в законах України про Державний бюджет на 2022, 2023 та 2024 роки (абзац 5 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік).

Таким чином, цими нормами фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Натомість, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, тобто цим законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

До 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу судді застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону №1402-VIII.

Суд зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, наведений у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися, тож відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Суд наголошує, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет стосовно пізніших положень законів України про Державний бюджет України на 2021-2023 роки.

Закони України про Державний бюджет України на 2021-2023 роки не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Наведене свідчить, що при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону України Про судоустрій і статус суддів, а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Така правова позиція щодо застосування статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів викладена у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі №360/503/21, 22 червня 2023 року у справі №400/4904/21, від 12 липня 2023 року у справі №140/5481/22 та від 24 липня 2023 року в справі №280/9563/21.

З огляду на викладене суд вважає, що зміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено: на 01 січня 2021 року - 2270,00 грн.; на 01 січня 2022 року - 2481,00 грн.; 01 січня 2023 року - 2684 грн., - на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена, а саме на прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн. згідно з положенням абзацу 5 статті 7 Закону №1082-IX, абзацу 5 статті 7 Закону №1928-IX, абзацу 5 статті 7 Закону №2710-IX, абзацу 5 статті 7 Закону №3460-IX, не є правомірною.

Отже, для реалізації права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку із зміною (збільшенням) базового посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 року, слід зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 років, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривень.

В частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих аргументів сторін, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог. У свою чергу відповідач не довів, що його дії (бездіяльність) вчинені на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі дії (бездіяльність), своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2, ст. 77 КАСУ).

Підсумовуючи все вищенаведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , відтак, позов підлягає до задоволення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (вул. Загорська, буд. 30, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88017, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 30, код ЄДРПОУ - 26213408) щодо видачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №№ 103,104,105 від 22.01.2025 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням абз. 5 ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Про Державний бюджет України на 2022 рік, Про Державний бюджет України на 2023 рік.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 30, код ЄДРПОУ - 26213408) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 років, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 гривень, статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 гривень.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяМ.М. Луцович