Справа № 320/16597/25
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року м. Київ справа №320/16597/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жук Р.В, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя

Маселка Романа Анатолійовича

третя особа Вища рада правосуддя

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, встановлення відсутності

компетенції, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Романа Анатолійовича, третя особа - Вища рада правосуддя, у якому просить суд:

- визнати противоправними дії члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Романа Анатолійовича;

- зобов`язати члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Романа Анатолійовича вилучити інформацію про ОСОБА_1 у пункті 30 розділу "Факти, установлені під час попередньої перевірки" ухвали від 14.08.2024 за №2477/2дп/15-24 Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, збирання, використання якої здійснювалося з порушенням вимог закону, шляхом виключення пункту 30 розділу "Факти, установлені під час попередньої перевірки" з ухвали від 14.08.2024 за №2477/2дп/15-24 Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Романа Анатолійовича та інших її членів щодо збирання, зберігання, використання та поширення інформації про скаржника за результатами розгляду матеріалів за його дисциплінарною скаргою стосовно судді.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Перевіряючи наявність передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для відкриття провадження у справі, Суд виходить з настпупного.

КАС України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачені питання, які з`ясовує суддя після одержання позовної заяви, серед яких, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень, які можуть бути відповідачами у справах, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, а саме: Центральна виборча комісія, Верховна Рада України, Президент України, Вища ради правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, органи, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, суб`єкти призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, Кабінет Міністрів України.

Так, особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя врегульовані положеннями ст. 266 КАС України, у частині першій якої зазначено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат;

5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

За загальним правилом, судами, які вирішують адміністративні справи у першій інстанції є місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди). І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду, як суду першої інстанції.

За приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Відповідно до частин 1-29 4 статті Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом. Для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів Вища рада правосуддя утворює Дисциплінарні палати з числа членів Вищої ради правосуддя. Кількість Дисциплінарних палат та кількісний склад кожної палати визначаються рішенням Вищої ради правосуддя з урахуванням вимог цього Закону. До складу кожної Дисциплінарної палати входить щонайменше чотири члени Вищої ради правосуддя. При формуванні Дисциплінарних палат Вища рада правосуддя має забезпечити, щоб щонайменше половина, а якщо це неможливо - принаймні значна частина членів кожної Дисциплінарної палати були суддями або суддями у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2024 Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя у складі головуючого - ОСОБА_2 , залученого члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 , члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , розглянувши висновок доповідача - члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Р.А. за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги позивача стосовно судді Московського районного суду міста Харкова прийняла рішення у формі ухвали «Про залишення без розгляду та повернення скаржнику дисциплінарної скарги стосовно судді Московського районного суду міста Харкова» за № 2477/2дп/15-24, на підставі висновків за результатами здійснення дисциплінарного провадження, у яких зазначено що суддею надано обґрунтовані пояснення і тому тривале відкладання розгляду справи пов`язано з організацією роботи судів в умовах відключення електропостачання, перебування судді на лікарняному та надання суддею сторонам часу для реалізації процесуальних прав, а також надмірне навантаження судді, яке безсумнівно впливає на строки розгляду справи, що у підсумку стало об`єктивною причиною для відкладення розгляду справи суддею, а тому і діяння судді не містять ознаки дисциплінарного проступку.

Позивач зазначає, що доповідачем Вищою радою правосуддя - членом Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_5 , були встановлені обставини, що додатково були предметом дослідження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та знайшли своє відображення у пункті 30 або інших пунктах ухвали від 14.08.2024 року за №2477/2дп/15-24, тобто Вища рада правосуддя встановила інформацію стосовно ОСОБА_1 у вигляді обставин.

Отже, предметом даного адміністративного позову є оскарження дій члена Вищої Ради правосуддя ОСОБА_5 під час попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги та разом з тим, рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14.08.2024 №2477/2дп/15-24.

Суд вважає необхідним зазначити, що в даній справі спірні вимоги не розглядаються у розрізі лише дій чи бездіяльності члена Вищої ради правосуддя, якому надано повноваження на перевірку дисциплінарної скарги та приймати рішення за наслідками такої перевірки, серед визначеного, щодо залишення останньої без розгляду чи передачі на розгляд до Дисциплінарної палати, оскільки за предметом спору такі правовідносини не змінюють ані правового становища ВРП, ані повноваження, обсяг владних функцій, ані правову природу взаємин, які склалися й існують між позивачем та відповідачем стосовно встановлених обставин щодо позивача в рішенні Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14.08.2024 №2477/2дп/15-24. Заявлені вимоги позивача спрямовані насамперед на законність дій Вищої ради правосуддя щодо розгляду дисциплінарних скарг та змісту прийнятного рішення за результатами такого розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що "судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що даний спір підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд вважає, що таке ж процесуальне рішення (про передачу справи на розгляд іншого суду) слід прийняти у випадку, якщо при відкритті провадження у справі буде встановлено, що справа належить до предметної/інстанційної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Інше тлумачення та застосування статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України призведе до розгляду адміністративної справи з порушенням правил предметної/інстанційної підсудності, що відповідно до статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України є безумовною підставою для скасування рішення суду з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до приписів статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи за загальним правилом розглядається судом у порядку письмового провадження шляхом постановлення ухвали. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд до належного суду, а саме до Верховного Суду як суду першої інстанції.

Згідно з частиною 6 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини 1 цієї статті, суд вирішує ухвалою, яка може бути оскаржена.

Керуючись положеннями статей 22, 29, 241-243, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов №320/16597/25 передати за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.

2. Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Жук Р.В.