Справа № 240/34439/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/34439/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

16 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Богунського району Житомирської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась з цим позовом до суду і просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні статусу особи загиблого (померлого), передбаченого ч. 2 ст. 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправною;

- зобов`язати відповідача встановити відносно неї статусу особи на яку поширюється чинність ч. 2 ст. 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з метою отримання статусу сім`ї померлого (загиблого) ветерана війни відповідно до ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звернулася до Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Богунського району Житомирської міської ради, де отримала роз`яснення, що необхідно для отримання такого статусу звернутися до військово-лікарської комісії Міністерства оборони України для встановлення причинно-наслідкового у зв`язку з настанням смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) чоловіка ОСОБА_2 та отриманим ним пораненням, контузією, під час виконання військового обов`язку.

У червні 2023 року позивач звернулася до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з медичними документами, а також іншими документи, які підтверджували отримання її чоловіком під час проходження військової служби поранення та контузію внаслідок чого він перебував при житті на групі інвалідності.

27 червня 2023 року позивач отримала з 11 Регіональної військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) Міністерства оборони України роз`яснення, що причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням, яке послужило причиною смерті, згідно довідки про причину смерті (кахексія, пролежні, зупинка дихання) та пораненням (контузією), одержаним її чоловіком під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де вились бойові дії - немає. Другим абзацом цього роз`яснення зазначено, що причинно-наслідкового зв`язку не можливо встановити.

У зв`язку з чим, позивач звернулася з таким питанням до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України (далі - ЦВЛК), яка 31.10.2023 року надіслала витяг з протоколу засідання штатної Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №3800 від 28.10.2023 відповідно до якого захворювання рядового у відставці ОСОБА_2 , 1963 року народження «Зупинка дихання. Пролежні Кахексія», яке послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується картою смерті від 27.02.2023 року хоспісу святої Анни Карітас єпархії м. Кендзежин-Козле Республіки Польща, скороченим свідоцтвом про смерть відділу запису актів цивільного стану м.Кендзежин - Козле Опольського воєводства Республіки Польща від 27.02.2023, військово-обліковими та медичними документами - захворювання та причина смерті, не пов`язані з проходженням військової служби.

У листопаді 2023 року позивач повторно звернулася до Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Богунського району Житомирської міської ради щодо надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого), відповідно до ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте у наданні такого статусу відмовлено, в зв`язку з тим, що відповідно до роз`яснення ВЛК не можливо встановити причинний зв`язок між пораненням, контузією внаслідок, яких її чоловік знаходився на групі інвалідності та мав статус інваліда війни та настанням його смерті.

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, в преамбулі до Закону України від 22.10.1993 №3551-ХII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХII) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 4 Закону №3551-ХII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Положеннями ч. 1 ст. 7 Закону №3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Отже, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є, зокрема, наявність отримання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

З матеріалів справи встановлено, що статус ОСОБА_2 як учасника бойових дій підтверджується довідкою №Г/95 від 28.03.2013, фотокопією з картки ветерана війни, виданих ІНФОРМАЦІЯ_2 , копією посвідчення інваліда війни 2 групи, в тому числі довідкою МСЕК серії 10 ААБ №654487.

З 13.12.2017 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок поранення, контузії, захворювання ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 26.12.2017 серія 12 ААБ №025959.

Відтак, чоловік позивача за життя був особою, яка належала до осіб з інвалідністю внаслідок війни, внаслідок поранення, контузії, одержаних в період проходження військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Згідно статті 4 Закону України №3551-XII в редакції з 22.10.1993 до 20.01.2018 до ветеранів війни належали: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. У зазначену статтю були внесені зміни, а саме з 20.01.2018 по теперішній час зазначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни, тобто статус інвалід війни був прирівняний до статусу - особи з інвалідністю внаслідок війни.

Статтею 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Поширення чинності Закону №3551-XII на членів сім`ї загиблої (померлої) особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни - інвалідів війни.

Приписами пункту 2 статті 10 Закону №3551-XII передбачено, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Нормами пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі Положення) визначено , що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, зокрема, що «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Таким чином, для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни необхідна наявність наступних обставин: - наявність у померлого чоловіка статусу, зокрема, інвалід війни; - визнання померлого чоловіка за життя інвалідом війни, внаслідок поранення одержаного в період проходження військової служби чи участі у бойових діях, які не одружилися вдруге.

Отже, на дружину померлого ОСОБА_2 , особи з інвалідністю ІІ групи, який за життя користувався пільгами, встановленими для інвалідів війни, поширюється пункт 2 статті 10 Закону №3551-XII.

Посилання відповідача на обов`язок наявності у позивача доказів причинно-наслідкового зв`язку між смертю померлого та його захворюванням, одержаним в період проходження військової служби, суд визнає безпідставним, оскільки пункт 2 статті 10 Закону №3551-XII, який поширюється на позивача, не містить вимоги доказування вищезазначеного зв`язку.

Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який відповідно до наявного посвідчення був інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, відтак, відповідно до вимог пункту 2 статті 10 Закону №3551-XII позивач має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та отримання відповідного посвідчення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.