Справа № 459/3111/24
Суддя: Отчак Н. Я.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3111/24
Провадження № 2-а/459/53/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 22/11/24/1 від 22 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення просив закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №22/11/24/1 за справою про адміністративне правопорушення у сфері порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період.

В описовій частині вищевказаної постанови зазначено, що 31.10.2024 йому ніби - то було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 14:00 год. 31.10. 2024, однак він від отримання повістки відмовився та у зазначений день та час в ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив, про що було складено відповідний Акт на підставі Постанови КМУ №560 від 16.05.2024. Підтверджує, що у вищевказаний день та час йому намагались вручити повістку, однак у зв`язку із невідповідністю даної повістки вищевказаній Постанові КМУ, на яку посилається Відповідач, він на законних підставах відмовився її отримувати.

Стверджує, що повістка, яку йому намагались вручити, то така не містила всіх обов`язкових вимог передбачених п. 29,30 Постанови КМУ № 560. А саме - частина відомостей (реєстраційний номер та година на яку потрібно прибути) були записані від руки, тобто, є вагомі підсави вважати, що вказана повітка не зареєстрована у Єдиному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, на його переконання вона і не могла там бути зареєстрована, так як в червні місяці 2013 року він був знятий з військового обліку (відповідно до Наказу МО України №342), про що він й повідомив представників ІНФОРМАЦІЯ_4 та надав у підтвердження свій військово - обліковий документ. Крім того, у вказій повістці були відсутні роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини.

Отже, за наявності вищевказаних порушень щодо складання даної повістки та необхідно змісту, що мав там бути вказаний, як він вважає, на цілком законних підствах, відмовився від отримання цієї повістки.

Крім цього, в Акті відмови отримання повістки від 31.10.2024, з яким його було ознайомлено лише 22 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 після вручення даної постанови, відсутня реєстрація вказаного документа у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є обов`язковим згідно підпунктів 4 та 6 пункту 47 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560. Акт при ньому не складався та йому не оголошувався.

Відтак, стверджує, що ним не вчинено жодних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

05.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10 днів, для усунення недоліків.

У встановлений строк представник позивача усунув недоліки, зазначені в позовній заяві.

17.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін.

22.01.2025 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові. Свою позицію представник ТЦК мотивувала тим, що відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, в особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок).

Відповідно до п. 27 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи повістка ІНФОРМАЦІЯ_5 №96 від 31 жовтня 2024 року на ОСОБА_1 оформлена з дотриманням всіх вказаних у Порядку реквізитів.

Зазначає, що ОСОБА_1 у зв`язку із загальною мобілізацією, 31.10.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 31.10.2024 року о 14.00 год., про те, ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки у зв`язку із невідповідністю такої, яка передбачена Пстановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Однак, чинним законодавством не передбачено підстав для відмови від отримання повістки та слід зазначити, що повістка є лише засобом оповіщення особи про необхідність виконати свій військовий обов`язок.

Відповідно до підпункту 1 п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Зазначає, що в матеріалах справи міститься Акт відмови від отримання ОСОБА_1 повістки №96 від 31.10.2024 та відеозапис такої відмови. Згідно положень абз. 5 п. 47 Постанови №560 Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, про що зроблено запис у журналі вихідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 на дату вказану у повістці, 22 листопада 2024 року позивача було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де і було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП - не прибуття за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце визначені у повістці.

Позивачу була надана можливість надати свої пояснення чи заперечення щодо вказаного правопорушення, зауваження чи заперечення до змісту протоколу. Однак, позивач своїм правом не скористався, клопотань щодо необхідності надання правничої допомоги не заявляв, другий примірник протоколу отримав, що підтверджується його підписом в протоколі.

За наявними у матеріалах справи про вчинене адміністративне правопорушення документами підтверджується факт неприбуття позивача до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у визначений строк, що утворює у собі склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові.

На підставі вищенаведеного, під час розгляду матеріалів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 2101, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв правомірно, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови № 11/12/24/1 від 22 листопада 2024 не має.

11.03.2025 залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості співвідповідача.

10.03.2025 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Діжак М.Л. надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів також просили розгляд справи провести у їх відсутності, та у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові пояснення сторін, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2024 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №22/11/24/1, згідно якого, 22.11.2024 о 13год 00хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 доставлений поліцією військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1978р.н., який за даними АІТС «Оберіг», перебуває в розшуку за неявку по повістці. Зокрема, у зв`язку із загальною мобілізацією, ОСОБА_1 31.10.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 31.10.2024 року о 14.00 год, однак ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки у зв`язку із невідповідністю такої, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року. Відповідно, о 14:00год 31.10.2024 зазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год. 40 хв. 22.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , кабінет № 21.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 № 22/11/24/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22.11.2024, винесену на підставі протоколу № 22/11/24/ від 22.11.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач 30.11.1999 був зарахований у запас на підставі п.п. «г» п. 5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (як засудженого до позбавлення волі).

28.06.2013 ОСОБА_1 був виключений з військового обліку відповідно до Наказу МО від 09.06.2006, що підтверджується записом про виключення з військового обліку у графі 6 «Відмітки про військовий облік» військового квитка серії НОМЕР_1 .

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду щодо її скасування.

Так, ч.1 ст.210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024).

За визначенням абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відтак, з цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону №3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Також частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Відповідно до статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Статтею 37 №2232-ХІІ, в редакції станом на 31.07.1999, врегульовані підстави для:

взяття на військовий облік та зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частини перша-четверта );

виключення з військового обліку у військових комісаріатах (частина п`ята).

Так, зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: а)які вибувають в іншу місцевість адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо);

б) які після проходження строкової військової служби прийняті на службу рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, а також взяті на військовий облік Служби безпеки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань;

в) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

г) в інших випадках, визначених Міністром оборони України.

Водночас виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які:

а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

б) які досягли граничного віку перебування в запасі;

в) які припинили громадянство України;

г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів;

д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею;

е) які померли.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до підпункту 1 пункту 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Постанова № 560) під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Згідно п. 28 Постанови № 560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 29 Постанови № 560 визначено, що у повістці зазначаються:

прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;

мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

місце, день і час явки за викликом;

найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;

прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

реєстраційний номер повістки;

роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Згідно п. 30 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів або Журналі реєстрації виданих для оповіщення повісток за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 39 Постанови № 560 передбачено, що у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки резервістам та військовозобов`язаним повістка вручається військовослужбовцями або працівниками таких центрів.

Згідно п. 40 Постанови № 560, під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Відповідно до п. 40 постанови № 560, старший групи оповіщення, представник, уповноважений вручати повістки, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органах СБУ зупиняє (підходить до) громадянина та відрекомендовується, повідомляє про мету зупинки (прибуття) та спілкування.

На вимогу громадянина пред`являє свій паспорт громадянина України (посвідчення офіцера, військовий квиток, службове посвідчення), службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, а також пропонує громадянину пред`явити його військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2024 ОСОБА_1 відмовився отримувати від працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 повістку про його виклик для уточнення даних в РТЦК на 31.10.2024 о 14:00год.

З долученого до відзиву на позовну заяву Акту відмови від отримання повістки від 31.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 31.10.2024 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 31.10.2024 о 14:00год для звірки військово-облікових даних, що доведено ОСОБА_1 о 10:10год 31.10.2024. Оповіщення здійснювали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Акт відмови від отримання повістки зареєстровано у журналі вихідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією витягу з журналу.

У позовній заяві позивач стверджує, що з Актом відмови від отримання повістки від 31.10.2024, його ознайомили 22.11.2024, під час винесення оскаржуваної постанови.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, що долучені до відзиву вбачається, що 31.10.2024 в приміщенні Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_1 відмовився отримувати від працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 повістку про його виклик для уточнення даних в РТЦК на 31.10.2024 о 14:00год, а також відмовився проїхати в районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано, що Акт відмови від отримання повістки ОСОБА_1 від 31.10.2024 було складено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та такий йому оголошений.

Відповідно до п. 40 постанови № 560, Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Відтак, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було порушено п. 40 постанови № 560, оскільки Акт відмови від отримання повістки не був оголошений ОСОБА_1 31.10.2024.

Також, зі змісту постанови встановлено, що 22.11.2024 о 13год 00хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 доставлений поліцією військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1978р.н., який за даними АІТС «Оберіг», перебуває в розшуку за неявку по повістці. Зокрема, у зв`язку із загальною мобілізацією, ОСОБА_1 31.10.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 31.10.2024 року о 14.00 год, однак ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки у зв`язку із невідповідністю такої, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року. Відповідно, о 14:00год 31.10.2024 зазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як зазначено вище, 28.06.2013 ОСОБА_1 був виключений з військового обліку відповідно до Наказу МО від 09.06.2006, що підтверджується записом про виключення з військового обліку у графі 6 «Відмітки про військовий облік» військового квитка серії НОМЕР_1 . Таким чином, станом на 31.10.2024 ОСОБА_1 на військовому обліку не перебував, протилежного відповідачем не спростовано.

Однак, диспозиція ч.3 ст.210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Таким чином, на ОСОБА_1 не поширювались правила військового обліку, так як він не був військовозобов`язаною особою в період часу з 28.06.2013 та станом на 31.10.2024.

З наявних же у матеріалах справи доказів випливає, що при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вищевказаних приписів чинного законодавства, зокрема щодо встановлення всіх обставин справи.

З огляду на вищенаведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому наявні правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 22.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає до закриття.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені не ю документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) - задовольнити.

Скасувати постанову № 22/11/24/1 за справою про адміністративне правопорушення від 22.11.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 р.

Суддя: Н. Я. Отчак