Справа № 200/7742/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року справа №200/7742/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року (повне судове рішення складено 07 січня 2025 року) у справі № 200/7742/24 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про визнання протиправними дій щодо призупинення нарахування та виплати пенсії з 01.08.2024; зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії з 01 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за віком та внутрішньо переміщена особа, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Зазначив, що з 01 серпня 2024 року йому з невідомих причин було призупинено виплату пенсії. Зазначив, що на звернення його представника відповідач повідомив, що виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 призупинено у зв`язку з тим, що надійшла інформація про його смерть від компетентних органів. При цьому, згідно відповіді Бориспільського ВДРАЦС Бориспільського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про його смерть. Дії відповідача щодо призупинення нарахування та виплати пенсії з 01.08.2024 вважає протиправними, просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2024.

Зобов`язано Управління відновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01 серпня 2024 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Покровську як внутрішньо переміщена особа та як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV. Виплата пенсії проведена по 31.07.2024. Листом Пенсійного фонду України від 31.07.2024 № 2800-030202-9/46492 на підставі отриманої від правоохоронних органів інформації щодо осіб, які померли на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі пенсій, Головному управлінню було доручено опрацювати надані переліки осіб з метою визначення можливості для припинення пенсійних та інших виплат у зв`язку зі смертю пенсіонера. На виконання вищенаведеного доручення, Головним управлінням було призупинено виплату пенсії з 01.08.2024. Зазначив, що позивач не позбавлений права звернутися із заявою про поновлення виплати пенсії та пройти ідентифікацію з метою її поновлення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , є громадянином України, внутрішньо переміщеною особою (довідка від 23.02.2018 №(43443) та пенсіонером за віком, що не є спірною обставиною між сторонами.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

В матеріалах справи наявне рішення про встановлення особи №69073 від 17.05.2024, прийняте Головним управління в Черкаській області, за заявою ОСОБА_1 від 05.03.2024, відповідно до якого за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 22.03.2024 та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 № пенсійної справи 78) встановлено.

Пенсійним фондом України направлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в областях та місті Києві лист від 31.07.2024 №2800-030202-9/46492, відповідно до якого Пенсійному фонду України правоохоронними органами надано інформацію щодо осіб, які померли на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі пенсії. З урахуванням особливостей наданої інформації переліки, що направляються для проведення перевірки, містять ризики неоднозначної ідентифікації зазначених в них осіб, з огляду на особливості перекладу ПІБ та обмеженості ідентифікуючої інформації для верифікації. Також існує ймовірність помилок, наявних в первинних записах в частині персональних даних. З огляду на викладене, Пенсійний фонд України повідомляє про необхідність опрацювати надані переліки осіб з метою визначення можливості для припинення пенсійних та інших виплат у зв`язку зі смертю пенсіонера або прийняття рішення щодо призупинення виплат до підтвердження дати смерті особи. У випадках внесення інформації про смерть пенсіонерів до відповідних підсистеми ІКІС ПФУ в разі необхідності здійснити заходи щодо повернення зайво перерахованих коштів з банківських установ. У доданому до зазначеного листа переліку вказано, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На звернення представника позивача з питань пенсійного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відповідь листом від 07.10.2024 №0500-0202-8/98214, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами електронної пенсійної справи має статус внутрішньо переміщеної особи. Підстави припинення виплати пенсії визначені ст.49 Закону №1058. З 01.08.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено, у зв`язку з тим, що надійшла інформація про його смерть від компетентних органів.

На звернення представника позивача із адвокатським запитом щодо надання інформації про смерть ОСОБА_1 Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надано відповідь листом від 15.10.2024 №2417/30.832а, відповідно до якого у Державному реєстрі актів цивільного стану не виявлено актового запису про смерть відносно ОСОБА_1 .

Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи фото позивача від 06.12.2024, на якому останній тримає паспорт громадянина України.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не нарахування та не виплати позивачу пенсії з 01.08.2024.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Положеннями статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь -якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до положень статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених в статті 49 Закону № 1058-IV.

Згідно частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення на підставі листа ПФУ про надання інформації щодо осіб, які померли на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі пенсій.

Таким чином, в порушення вимог ст. 49 Закону № 1058 відповідачем припинено виплату пенсію позивачу без прийняття відповідного рішення.

Згідно положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 73 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ст. 77 КАС України).

Таким чином, пенсійний орган не довів правомірність припинення виплати пенсії позивачу, таке припинення виплат відбулося за відсутності законних підстав, без прийняття рішення у відповідності до Закону № 1058.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 236/2495/17.

Крім того, суд звертає увагу, що лист Пенсійного фонду України від 31.07.2024 №2800-030202-9/46492 не є належним доказом смерті громадянина України, та відповідно не може бути достатньою підставою для припинення виплати пенсії, таким доказом є свідоцтво про смерть.

Крім того, Пенсійний фонд України повідомив про необхідність опрацювати надані переліки осіб з метою визначення можливості для припинення пенсійних та інших виплат у зв`язку зі смертю пенсіонера або прийняття рішення щодо призупинення виплат до підтвердження дати смерті особи, що в свою чергу не виконано відповідачем.

Водночас, позивачем надано до суду копію листа Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 15.10.2024 №2417/30.832а, відповідно до якого у Державному реєстрі актів цивільного стану не виявлено актового запису про смерть відносно ОСОБА_1 .

Окрім того, представником позивача долучено до матеріалів справи фото позивача від 06.12.2024, на якому останній тримає паспорт громадянина України.

Крім того, позивач зазначив, що у травні 2024 року проходив ідентифікацію особи, однак зараз не може цього зробити через неправомірні дії відповідача, оскільки внаслідок призупинення пенсії на підставі смерті позивача, його позбавлено можливості пройти планову ідентифікацію та можливості заходити до свого особистого кабінету на порталі електронних послуг ГУ ПФУ.

Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем законного права позивача на отримання пенсії.

Відповідачем зроблено висновок про смерть позивача лише на підставі листа ПФУ України, в свою чергу відповідачем не доведено і не зроблено жодних дій для з`ясування і підтвердження вказаної інформації.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпоняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу з 01.08.2024 пенсії та зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/7742/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 17 квітня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук