Справа № 640/21386/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн", від імені якого діє адвокат Повар Олександр Миколайович, до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн", від імені якого діє адвокат Повар Олександр Миколайович, звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м.Києві в якій просить:
Обґрунтовуючи доводи про протиправність спірного рішення та податкових повідомлень-рішень позивач вказав, що за результатами перевірки Товариства контролюючий орган дійшов висновку про порушення податкового законодавства в частині заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18 декларації) за грудень 2020 року у сумі 539357 грн., завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за грудень 2020 року у сумі 424669 грн. та завищення суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за грудень 2020 року в сумі 424669 грн.; не оформлення та не подання до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні на загальну суму 964026 грн. В акті перевірки йдеться, що причиною виникнення від`ємного значення ПДВ є врахування у складі податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого у складі вартості придбаних послуг оренди та залишків товарно-матеріальних цінностей (тканини, жіночого одягу та аксесуарів). Оскільки за результатами інвентаризації залишків ТМЦ позивача виявлено нестачі, а орендовані позивачем магазини безмитної торгівлі в міжнародному аеропорту «Бориспіль» у період, що перевірявся, не працювали, інспектори дійшли висновку, що втрачений товар та послуги оренди використовувалися позивачем в операціях, що не є господарською діяльність платника податків, у зв`язку з чим вартість таких товарів/послуг підлягає врахуванню при розрахунку податкового зобов`язання з ПДВ (в сторону його збільшення). Вважає такі висновки безпідставними з огляду на те, що на виконання листа ДПС позивачем сформовано комісію та в присутності інспекторів проведено інвентаризацію. Однак, не будучи членами комісії, інспектори самостійно склали акт інвентаризації від 04.03.2021, причому вказали залишки товару на грудень 2020. Відповідно даний акт не може бути належним та допустимим доказом, оскільки неможливо встановити нестачу товару у березні 2021 року, виходячи із залишків товару на грудень 2020 року. Водночас, за результатами проведеної працівниками Товариства інвентаризації виявлено нестачу 22 одиниць товару, що були роздані в рекламних цілях та/або пошкоджені під час показів, пересортицю в однойменних готових виробах (9 пар). Складений працівниками Товариства акт інвентаризації контролюючий орган до уваги не взяв. Окрім цього вказує на порушення процедури розгляду скарги позивача.
Відповідач Головне управління ДПС у м.Києві скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Свою позицію обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено порушення податкового законодавства. Зокрема, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ " Дафна Мей Юкрейн " з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах за грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад 2020 року. На вимогу контролюючого органу, позивачем проведено інвентаризацію ТМЦ станом на 02.03.2021. Посадовими особами відповідача здійснено огляд місця зберігання ТМЦ та встановлено нестачу на суму 3027424,15 грн. Таким чином позивачем в порушення п.187 ст.187, пп. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання. Отже рішення є законними та обґрунтованими, тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с.174-182).
У відповіді на відзив Головного управління ДПС у м.Києві позивач вказав, що заявляючи про безпідставність позову відповідач не навів у відзиві жодних аргументів, які б спростували викладені в позовній заяві доводи позивача (а.с.198-201).
Відповідач Державна податкова служба України скористався правом подання відзиву на позовну заяви. Вказав, що Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт та винесено спірні в цій справі податкові повідомлення-рішення. Вважає, що рішення ДПС України за результатами розгляду скарги позивача на податкові-повідомлення рішення не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на його суб`єктивні права, тож підстави для задоволення позову відсутні (а.с.226-229).
У відповіді на відзив Державної податкової служби України позивач вказав, що відповідач у відзиві оскаржувані ППР не оцінювала та проти доводів позивача щодо їх незаконності та необґрунтованості не заперечувала, а акцентувала свою увагу на вмотивованості рішення за результатами розгляду скарги позивача. Однак, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що рішення ДПС в оскаржуваній частині не є вмотивованим та при його прийнятті ДПС не дала відповіді на ряд ключових аргументів позивача, наведених у скарзі останнього. Необхідність в судовому оскарженні рішення ДПС в частині відмови у задоволенні скарги позивача зумовлена тим, що дане рішення у відповідній частині не містить мотивів його прийняття та породжує ситуацію правової невизначеності, котра порушує принцип належного урядування, шкодить позивачу та повинна бути усунута в судовому порядку, зокрема у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ДПС в частині відмови у задоволенні скарги позивача (а.с.234-238).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн" 28.11.2016 пройшло процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку в органі податкової служби, зареєстроване платником ПДВ. Основний вид діяльності платника податків за КВЕД є роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах .
В ході перевірки встановлено порушення податкового законодавства в частині заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18 декларації) за грудень 2020 року у сумі 539357 грн., завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за грудень 2020 року у сумі 424669 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за грудень 2020 року в сумі 424669 грн.; не оформлення та не подання до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні на загальну суму 964026 грн.
Контролюючий орган дійшов висновку, що за результатами інвентаризації залишків ТМЦ позивача виявлено нестачі на суму 3027424,15 грн., а орендовані позивачем магазини безмитної торгівлі в міжнародному аеропорту «Бориспіль» у період, що перевірявся, не працювали, отже втрачений товар та послуги оренди використовувалися позивачем в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, у зв`язку з чим вартість таких товарів/послуг підлягає врахуванню при розрахунку податкового зобов`язання з ПДВ (в сторону його збільшення).
Не погоджуючись із висновками акту позивачем подано заперечення до ГУ ДПС у м. Києві (а.с.109-118).
Листом від 16.04.2021 №7264/І/26-15-07-04-03-13 ГУ ДПС у м. Києві висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення позивача без задоволення (а.с.119-125).
Вважаючи податкові повідомлення-рішення незаконними позивач оскаржив їх до Державної податкової служби України (а.с.137-153).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, серед іншого, стверджує, що на виконання вимоги контролюючого органу, позивачем сформовано комісію для проведення інвентаризації. Така інвентаризація проводилася в межах документальної перевірки, в присутності представників податкового органу. Не дочекавшись завершення інвентаризації, представники відповідача, не будучи членами комісії, склали свій акт інвентаризації, в якому зафіксували нібито нестачу товарно-матеріальних цінностей на 3027424,15 грн., що не відповідає дійсності.
Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу (пп. 20.1.13 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України).
Статтею 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон № 996) передбачено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.
Відповідно до п. 1 розділу II Положення №879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Згідно з п.п. 4.1 п. 4 розділу III Положення №879 інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.
В п.п. 4.2 п. 4 розділу III Положення №879 передбачено, що інвентаризаційна комісія у присутності матеріально відповідальних осіб перевіряє фактичну наявність запасів шляхом їх перерахунку, переважування чи перемірювання. Не допускається вносити до інвентаризаційних описів дані про залишки активів зі слів матеріально відповідальних осіб або за даними обліку без перевірки їх фактичної наявності.
Матеріали інвентаризації (описи, акти, звіряльні відомості, протоколи) оформляються не менше ніж у двох примірниках (п. 21. розділу II Положення №879).
Пунктом 1 розділу IV Положення №879 встановлено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, залишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.
Відповідно до п. 2 розділу IV Положення №879 протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.
Судом встановлено, що 08.02.2021 Головним управлінням ДПС у м.Києві винесено наказ №1172-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ"Дафна Мей Юкрейн" з 15.02.2021 (а.с.46).
В межах перевірки, контролюючий орган 19.02.2021 скерував позивачу лист №2516/1/26-15-07-04-03-13 про проведення інвентаризації (а.с.47-48).
На виконання цього листа, позивач 25.02.2021 виніс наказ №25-02/2 про проведення з 02.03.2021 по 03.03.2021 інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (тканини, видаткові матеріали та готові вироби) в присутності матеріально-відповідальних осіб та головних державних ревізорів-інспекторів Косюр Наталії та Мельника Олександра (а.с.49).
За підсумками проведеної інвентаризації виробів ТОВ "Дафна Мей Юкрейн" (жіночий одяг та аксесуари) за адресою м.Київ, вул.Шовковична, 30А (магазин роздрібної торгівлі "ШОУ РУМ") та на виконання вимог Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.2014 №879, наказом ТОВ"Дафна Мей Юкрейн" від 05.03.2021 №05/03-3 затверджено складений комісією акт (протокол) інвентаризації готових виробів та покупних товарів, які знаходяться в "ШОУ РУМ" станом на 02.03.2021 (а.с.51-79). Як зазначив позивач та це вбачається з акту інвентаризації, в ході проведення інвентаризації виявлено нестачу 22 одиниць товару, що були роздані в рекламних цілях та/або пошкоджені під час показів, пересортицю в однойменних готових виробах (9 пар).
До матеріалів справи долучено детальний інвентаризаційний опис здійснений позивачем в розрізі найменування, кількості та вартості товару, фактично наявного товару та відхилення, а також докази скерування такого податковому органу разом із запереченням на акт перевірки. Отримання акту інвентаризації не заперечується відповідачами.
В свою чергу, 04.03.2021 головними державними інспекторами також складено акт про проведення інвентаризації фактичних наявних залишків ТМЦ позивача (а.с.50).
Відповідач Головне управління ДПС у м.Києві у відзиві на позовну заяву вказав, що за результатами інвентаризаційних залишків товарно-матеріальних цінностей, станом на 02.03.2021 встановлено нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 3027424,15 грн., перелік яких наведено в додатку 1 до акту перевірки (а.с.98-106).
Як вказує позивач, до завершення інвентаризації представники контролюючого органу покинули приміщення "ШОУ РУМ". З цього приводу в заявах по суті позову відповідачі свою позицію не висловили.
Суд зазначає, що пунктом 4 частини 1 розділу ІІ Положення №879 визначено, що у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. За змістом наведеної норми Положення присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, не є обов`язковою.
З аналізу викладеного вбачається, що під час проведення перевірки представники ДПС мають право вимагати від платника податків здійснити інвентаризацію; для проведення інвентаризації платник податку має отримати належним чином оформлений документ з такою вимогою; представники ДПС можуть бути присутні при інвентаризації; при проведенні інвентаризації на вимогу ДПС представники ДПС до складу інвентаризаційної комісії не входять.
Отже, посадові особи податкового органу не можуть входити до складу комісії та брати участь в інвентаризації, але (за їх згодою) можуть бути при цьому присутні. Тобто, посадові особи податкового органу при проведенні інвентаризації можуть бути тільки присутніми, фактично не здійснюючи активних дій у всіх процедурах інвентаризації.
Суд зазначає, що працівниками ГУ ДПС у м.Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, таким чином працівники відповідача мали фактичний доступ до приміщень позивача.
При цьому, посадові особи ГУ ДПС у м.Києві будучи допущеними до приміщень, здійснили самостійну інвентаризацію (вибірково, поштучно), та склали акт на підставі проведеної інвентаризації, що чинним законодавством не передбачено.
У даному випадку, висновки контролюючого органу про нестачу ТМЦ на складі, ґрунтуються виключно на вибірковому огляді державним інспектором ГУ ДПС у м.Києві ТМЦ в приміщенні "ШОУ РУМ", що є неприпустимим.
Крім того суд звертає увагу, що документи, які підтверджують проведення інвентаризації інвентаризаційною комісією позивача були надані контролюючому органу до заперечень на акт перевірки, разом із рядом первинних документів, однак вони не були враховані останнім.
Також суд особливу увагу звертає на те, що у акті перевірки від 15.03.2021 контролюючим органом тільки згадано про скерування вимоги щодо проведення Товариством в межах перевірки інвентаризації, однак про результати такої, а також їх оцінку не зазначено.
Проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Пунктом 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення статей 44, 85 Податкового кодексу України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.
У зв`язку з викладеним, відповідний акт інвентаризації проведеною комісією позивача підлягав врахуванню контролюючим органом при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень.
В свою чергу жодних доводів, у зв`язку з чим такий акт до уваги не взято, а також доказів щодо можливо зазначення позивачем в акті інвентаризації викривленої чи недостовірної інформації відповідачами до матеріалів цієї справи не надано.
Разом з цим, підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті і 89 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання, виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Водночас, зафіксований позивачем факт нестачі 12 одиниць виготовленої Товариством продукції, збільшив зобов`язання з ПДВ, що і було відображено позивачем у декларації з ПДВ за березень 2021 року - період, в якому виявлено нестачу. Така декларацію прийнята контролюючим органом, що підтверджується матеріалами справи.
Вказане повністю узгоджується із приписами пункту 3 розділу IV Положення № 879, відповідно до яких результати інвентаризації на підставі затвердженого протоколу інвентаризаційної комісії відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.
Позивач зазначив, що з огляду ж на те, що відповідно до п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України базою оподаткування втраченого товару є ціна його придбання, а ціною придбання самостійно виготовленого товару вважається його собівартість (ціна виготовлення), розмір ПДВ за дванадцятьма одиницями власної продукції Товариства, факт нестачі якої встановлено актом комісії, має визначатися виходячи із собівартості такої продукції та становить 2 481,94 грн.
Що ж стосується пересортиці ТМЦ, то оскільки за результатами її зарахування вартість нестачі виявилася більшою за вартість надлишків на 3937,64 грн., розмір зобов`язання Товариства з ПДВ за березень 2021 року було збільшено на 787,53 грн. відповідно (а.с.128-135).
Стаття 120-1 Податкового кодексу України визначає відповідальність платників податку на додану вартість за порушення, зокрема строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З системного аналізу норм податкового законодавства вбачається, що законодавцем визначено обов`язок платника податку (продавця) в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків. Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.
В ході проведення перевірки податковим органом зроблено висновок, що Товариством в порушення п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не здійснено реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено відсутність порушення з боку позивача щодо виявленої контролюючим органом нестачі на суму 3027424,15 грн., у зв`язку з чим у позивача був відсутній обов`язок щодо реєстрації податкової накладної на згадану суму.
На думку суду, позивач довів обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень. У свою чергу відповідач не довів факту порушення позивачем податкового законодавства у перевіреному періоді, а отже при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, без дотримання вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, згідно з пунктам 56.1 - 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Відповідно до пункту 56.3 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Згідно з пунктом 56.8 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.
Суд зазначає, що правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, зокрема, як у цьому випадку, про збільшення податкових зобов`язань з ПДВ та застосування штрафу за наслідками документальної перевірки.
Рішення ДПС про результати розгляду скарги є актом вирішення спору в досудовому порядку, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

Отже, оскаржуване рішення саме по собі не породжує у платника будь-якого додаткового обов`язку та не перешкоджають реалізації його права та, як наслідок, не створює для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Суд не може оцінювати повноту розгляду скарг позивача, вмотивованість і обґрунтованість рішень про результати їх розгляду з огляду на положення конституційного принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, адміністративно-дискреційних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За схожих обставин справи, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 07.02.2020 у справі №826/11086/18, від 10.01.2023 у справі №810/1410/16.

З огляду на викладене, ДПС України при прийнятті оскаржуваного рішення про результати розгляду скарги позивача діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів сторін, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн" слід задовольнити частково.

Відповідно до частин третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 9506,50 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м.Києві 20.07.2021 № 4 та від 23.04.2021 №4, №4, прийняті щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн" (, вул.Харківське Шосе, 175, м.Київ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві () судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 9506 (дев`ять тисяч п`ятсот шість) грн.50 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.