Справа № 826/1370/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2025 року м. Ужгород№ 826/1370/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач: Міністерство енергетики України Гулий Тимофій Сергійович;

відповідач: Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України представник не з`явився;

третя особа: ОСОБА_1 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Міністерства енергетики України до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі по тесту ОАСК) із позовною заявою звернулося Міністерство енергетики України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 30, ) (правонаступник первинного позивача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України) до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 ) третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), якою просило суд: « 1. Прийняти до провадження дану позовну заяву; 2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.01.2017 ВП № 53010925; 3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Міністерства енергетики та вугільної промисловості України судовий збір за подання позовної заяви; 4. Розгляд справи здійснювати за участі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.».

Ухвалою ОАСК від 26 січня 2017 року було відкрито провадження в даній справі.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі по тексту Закон України № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року. На підставі статті 1 Закону України № 2825-ІХ ОАСК ліквідований. На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2825-ІХ (в редакції Закону України № 3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

04 березня 2025 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

10 березня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання було замінено позивача в даній справі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України на правонаступника Міністерство енергетики України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року було надано можливість представнику Міністерства енергетики України брати участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції за використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та власних технічних засобів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 04 січня 2017 року в межах виконавчого провадження № 53010925 стосовно нього ухвалено постанову про накладення штрафу в розмірі 10200 грн за невиконання без поважних причин рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 806/1310/16. Позивач вважає дану постанову протиправною, а тому з метою її скасування звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 53010925 з примусового виконання виконавчого листа № 806/1310/16 виданого 01 вересня 2016 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Міністерство енергетики та вугільної промисловості України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 31 травня 2016 року відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Зазначив, що постановою державного виконавця від 15 грудня 2016 року у відповідності із вимогами статей 18, 75 Закону України «Про виконавче провадження» №1408-VIII, в редакції, яка діяла на момент винесення даної постанови (далі по тексту Закон України № 1404-VIII), на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн та повторно зобов`язано виконати судове рішення згідно виконавчого документа у 10-й строк. Враховуючи, що боржником доказів виконання рішення державному виконавцю відділу не надано, поважних причин невиконання рішення суду не повідомлено, рішення суду боржником не виконано, постанова про накладення штрафу від 15 грудня 2016 року являлась чинною та не скасованою, керуючись статтями 18, 75 Закону України № 1404-VIII, державним виконавцем відділу 04 січня 2017 року винесено постанову про накладення штрафу на Міністерство енергетики та вугільної промисловості України у розмірі 10200 грн.

31 березня 2025 на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від третьої особи про розгляд даної справи без його участі (а.с. 128).

Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча судом вживалися заходи його щодо виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Судом вживалися заходи направлення відповідачу повістки про виклик в судове засідання призначене на 16 квітня 2025 року. Такі були надіслані з використанням системи ЄСІТС та доставлено в електронний кабінет відповідача 31 березня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, у зв`язку з чим представник відповідача вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 127).

Статтею 287 частиною 4 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки вказані учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити повністю з підстав наведених у позові.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається із Єдиного реєстру судових рішень, постановою Житомирського окружного адміністративного суду № 806/1310/16 від 03 серпня 2016 року, зобов`язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 31.05.2016 відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01 грудня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 53010925 з примусового виконання виконавчого листа № 806/1310/16 виданого 01 вересня 2016 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Міністерства енергетики та вугільної промисловості України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 31.05.2016 відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду (а.с. 12).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловола В.О. від 15 грудня 2016 року у межах вказаного виконавчого провадження, з огляду на відсутність станом на 15 грудня 2016 року у відділу інформації про виконання рішення суду боржником, постановлено накласти на боржника - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України - штраф у розмірі 5100 грн (а.с. 14).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 04 січня 2017 року у виконавчому провадженні № 53010925 на боржника - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України - накладено штраф у розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду № 806/1310/16 без поважних причин (а.с. 16).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно зі статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України № 1404-VIII.

Так статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 1 Закону України №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 15 частин 1, 2 Закону України №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 26 частини 6 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень статті 27 Закону України №1404-VIII, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону України № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 19 частини 4 Закону України № 1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас, як вбачається із Єдиного реєстру судових рішень постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у адміністративній справі № 826/982/17 визнано протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 15 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 53010925. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Отже, постанова про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, що була предметом спору у справі № 826/982/17 (невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії), є передумовою виникнення правовідносин між сторонами по цьому спору - на позивача накладено подвійний штраф в розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.

Таким чином, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у адміністративній справі № 826/982/17 скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 15 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №53010925 в розмірі 5100 гривень, яка передувала прийняттю оскаржуваної позивачем постанови про накладення штрафу від 04 січня 2017 року у виконавчому провадженні № 53010925 та фактично давала підстави органу державної виконавчої служби стверджувати про наявність "повторності" невиконання рішення суду у справі 53010925 року.

Отже, оскільки постанова про накладення штрафу в від 15 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 53010925 скасована судом, то не можна стверджувати про наявність "повторності" не виконання постанови суду у справі № 806/1310/16 від 03 серпня 2016 року, а тому, а тому відсутні підстави для повторного накладення на Міністерство енергетики України штрафу у ВП № 53010925.

Відповідно до статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Міністерства енергетики України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 30, ) до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 ) третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 04 січня 2017 року в розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні № 53010925.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостий апеляційний адміністративний суд).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 18 квітня 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено протягом 18 квітня 2025 року

СуддяС.Є. Гаврилко