Справа № 727/3510/25
Суддя: Бойко М. Є.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/3510/25
Провадження № 2-а/727/90/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд міста Чернівці в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря - Васківчук В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №4240428 у справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2025 року за ч.1 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року представник позивача - адвокат Біла У.М. звернулася до Шевченківського районного суду міста Чернівці із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4240428, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капралом поліції Лозіцьким Андрієм Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складув його діях адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову адвокат вказала, що із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.. Зазначила, що протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 01566- 00288-25 серії ІА № 344022 підтверджується, що 28 лютого 2025 року вказаний автомобіль пройшов технічний контроль та за своїми характеристиками відповідає обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, тобто вказаний транспортний засіб відповідає технічним нормам та може використовуватися водієм, про що неодноразово зазначалося водієм працівникам поліції. Крім того, працівниками поліції не зазначено, які саме переобладнання ТЗ з порушенням відповідних правил, норм і стандартів здійснив позивач.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 березня 2025 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.04.2025 року представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Грінченко Д. подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. В обгрунтування заперечень вказав, 10.03.2025 року нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час несення служби на 242 км автодороги М-21 в с. Махнівка, близько 10 год. 01 хв., було виявлено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, що є порушенням п.п. «в» п. 2.3 ПДР України. Зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи на місці його вчинення було зафіксовано на портативний відеореєстратор № 476871, з відеозапису якого вбачається, що ОСОБА_1 вказує на те, що не користується засобом пасивної безпеки, оскільки ремінь не працює. Таким чином, позивач не заперечує самого факту, що на момент зупинки ремінь безпеки був у несправному стані .

У судове засідання 16 квітня 2025 року позивач та його представник - адвокат Біла У. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, адвокат Біла У.подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає її розгляду .

За таких обставин, оскільки розгляд справи проводився за відсутності учасників справи, в силу ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_1 складено постанову серії ЕНА №4240428 від 10.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто позивача за порушення п.31.4.7 ПДР України, тобто за несправний водійський ремінь пасивної безпеки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України закріплено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.3.«в».Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів Українивід 10жовтня 2001року №1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно із пп."з" п. 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, якщо ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1-9 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначеного вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

З дослідженого відеозапису, що був здійснений за допомогою відеореєстратора, закріпленого на форменому одязі працівника поліції, вбачається, що працівниками поліції зупинений автомобіль позивача, встановлено його особу. В подальшому розпочато розгляд справи, роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП України та ст.63 Конституції України. Крім того, з відео вбачається, що під час зупинки Мотовилець І.М. підтвердив, що ремінь пасивної безпеки в його автомобілі є несправним.

Крім того, суд відхиляє доводи представника позивача про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу працівниками поліції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Як зазначалось вище, поліцейський одразу після зупинки повідомив позивачу про причину зупинки, а саме порушення останнім ПДР України, оскільки останній не був пристебнутий ременем пасивної безпеки .

Щодо посилань позивача на протокол технічного контролю від 28.02.2025 № 01566-00288-25 суд зазначає, що вказаний документ не спростовує факту вчинення правопорушення 10.03.2025 року, не змінює правової кваліфікації дій позивача, оскільки його притягнуто до відповідальності не за порушення правил техогляду, а за експлуатацію ТЗ з технічною несправністю, що прямо заборонено відповідно до п.п. «з» п. 31.4.7 ПДР.

Отже, надані відповідачем відеозаписи містить інформацію про обставини події та підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивач не надав .

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та спростовують викладене позивачем, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правовпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4240428 від 10.03.2025 року прийнята відповідачем у відповідності норм КУпАП, а тому не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі наведенного та , керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №4240428 у справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2025 року за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.Є. Бойко