Справа № 640/28978/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш", від імені якого діє адвокат Єрмак Людмила Борисівна, до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Вказав, що декларантом не подано повного переліку документів для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять суттєві розбіжності. До прикладу, за умовами з контракту оплата повинна виконуватися в EUR або USD у формі попередньої оплати або оплати за фактом поставки. У додатку до контракту зазначено, що передоплата здійснюється в доларах США, однак до митного оформлення документи, що підтверджують здійснення передоплати не надано. Також до митного оформлення не надано документи, щодо сплати за доставку вантажу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням засобів, які не суперечать закону України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях. Декларанту надано право та можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості, однак декларант надав документи не у повному обсязі, а надані додаткові документи не усувають раніше встановлених розбіжностей. З огляду на викладене вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають (а.с.63-72).
У запереченні на відзив позивач вказав, що як на підставу для витребування додаткових документів, а також складання рішення про коригування митної вартості, відповідач вказує ненадання платіжного доручення про проведення передоплати. Однак положення ч.2 ст.53 МК України містять факультативну норму в частині надання доказів оплати за товар, що додатково підтверджує висновок про те, що наявність розрахункових документів не впливає на визначення складових митної вартості товару. Щодо посилання як на джерело інформації, яким користувався митний орган, то відповідно до сталої практики адміністративних судів, рішення про коригування митної вартості є обґрунтованим лише тоді, якщо містить не лишу дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування, а й порівняння характеристик оцінюваного товару. Що стосується поставки товару, то така здійснена на умовах CFR Одеса, тобто у фактурну вартість товару вже включені витрати на перевезення товару до порту призначення (а.с.119-120).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато з початку за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача подав суду клопотання про підтримання позиції викладеної у відзиві на позовну заяву, поданому 04.11.2021. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.137-138).
Представник позивача подав клопотання в якому позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Просив позов задоволити (а.с.146-148).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Згідно з положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Як встановлено частиною першою статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
За приписами частини першої статті 51, частини першої статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Судом встановлено, що між Вердекс Инвестментс ЛП (Шотландія, Об`єднане Королівство) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (покупець) 22.02.2021 укладено контракт №VER 22/02/21, за предметом якого продавець згодний продати, а покупець згодний купити гусеничні й колісні екскаватори, колісні навантажувачі, гусеничні крани, кар`єрні самоскиди, транспортери, бульдозери, пересувний похилий грохот, а також комплектуючі та запасні частини до них, виробництва Hitachi Construction Machinery Co, Ltd. та інших виробників на суму 2000000 євро або 2400000 доларів США або 1800000 GBP або 250000000 JPY. Згідно з умовами оплати, така повинна виконуватися в EURO або USD у формі попередньої оплати за фактом поставки продукції (а.с.36-41).
Згідно з додатком №12 від 18.08.2021, що є невід`ємною частиною контракту, передбачена передплата за запасні частини в дол.США, умови поставки CFR одеса (а.с.42-43).
З метою митного оформлення товару ввезеного в Україну, 27.08.2021 декларантом подано до митного органу митну декларацію №UA100230/2021/329227 (а.с.26-30, 76-80). Декларантом визначена митна вартість товару за основним методом ціною контракту.
Відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.
При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.
Як зазначив позивач, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на котру декларант 27.09.2021 повідомив, що процедуру консультацій проведено. Інших додаткових документів для підтвердження митної вартості за ВМД UA 100230/2021/329227 протягом 10 днів надати не має можливості. Документи будуть надані в строки, передбачені ст.55 МК України. Просив винести рішення на підставі наданих документів (а.с.97).
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митним органом, за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів, 27.09.2021 прийнято рішення №UA100230/2021/610368/1 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом у таких розмірах:
-колеса ходові їх частини та приладдя; каток опорний; каток підтримуючий - 8603,45 (1394,4) дол.США замість 1968 дол. США, що була заявлена декларантом;
-гвинти та болти з чорних металів з гайками чи шайбами або без них, з головками, болт - 454,87 (69,98) замість 96,40 дол.США, що була заявлена декларантом;
-гайка з різьбою з чорних металів з внутрішнім діаметром понад 12 мм, гайка - 20,80 (8) дол.США, замість 11,50 дол.США, що була заявлена декларантом;
-гвинти та болти з чорних металів з гайками чи шайбами або без них, з головками, болт - 463,20 (240) дол.США, замість 300 дол.США, що була заявлена декларантом;
-вироби без різьби металеві, шайба - 1,20 (0,32) дол.США замість 0,48 дол.США, що була визначена декларантом (а.с.21-22).
Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення мотивовано відсутністю в документах наданих декларантом всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, у рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що згідно з п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 22.02.2021 №VER 22/02/21 оплата повинна виконуватися в EUR або USD у формі попередньої оплати або оплати за фактом поставки продукції за крос-курсом НБУ на день митного оформлення, у відповідності з Додатком або інвойсом. У додатку до контракту від 18.08.2021 № 12 зазначено, що передплата за запасні частини здійснюється у доларах США. Однак до митного оформлення документи, що підтверджують здійснення предоплати не надано. Декларантом задекларовані умови постачання товару CFR - Одесса. За цими умовами оплату перевезення товару до визначеного міста у країні імпорту несе продавець. Разом з тим, у коносаменті від 24.08.2021 №MEDUSI617581 у спеціально визначеній для цього графі наявний запис «FREIGHT COLLECT», який означає - фрахт підлягає сплаті вантажоодержувачем у порту призначення. Документи щодо сплати за доставку вантажу до митного оформлення не надані. Враховуючи вищевикладене, просив надати протягом 10 календарних днів додаткові документи (за наявності) відповідно до статті 53 Кодексу: - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: - договір: (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробників товарів; і ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу товарів; інші документи за бажанням декларанта.
Вказано, що надані відповідно до вимог статті 53 Кодексу документи не містять всіх відомостей підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 22.02.2021 №VER 22/02/21 оплата повинна виконуватися в EUR або USD у формі попередньої оплати або оплати за фактом поставки продукції за крос-курсом НБУ на день митного оформлення, у відповідності з Додатком або інвойсом. У додатку до контракту від 18.08.2021 № 12 зазначено, що передплата за запасні частини здійснюється у доларах США. Однак до митного оформлення документи, що підтверджують здійснення передоплати не надано. Декларантом задекларовані умови постачання товару CFR - Одесса. За цими умовами оплату перевезення товару до визначеного міста у країні імпорту несе продавець. Разом з тим, у коносаменті від 24.08.2021 №MEDUSI617581 у спеціально визначеній для цього графі наявний запис «FREIGHT COLLECT», який означає - фрахт підлягає сплаті вантажоодержувачем у порту призначення. Документи щодо сплати за доставку вантажу до митного оформлення не надані. Враховуючи вищевикладене, просив надати протягом 10 календарних днів додаткові документи (за наявності) відповідно до статті 53 Кодексу: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір; (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробників товарів; і ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу товарів; інші документи за бажанням декларанта.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої його митної вартості.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей Митного кодексу України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як зазначено судом вище, відповідач поставив під сумнів проведення позивачем передоплати за придбаний товар.
Приписами ч.ч. 4-7 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.
Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).
На думку суду, митним органом не враховано умови зовнішньоекономічного контракту №VER 22/02/21 від 22.02.2021, яким визначено загальну суму контракту та можливість проведення як попередньої оплати так і за фактом поставки товару. У процедурах митного контролю за митною вартістю товару предметом декларування є ціна товару та інші складові вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку з цим бути підставою для відмови у визначенні митної вартості. І як свідчить платіжне доручення в іноземній валюті №55, позивачем 28.04.2021 здійснено перерахування коштів на рахунок Verdex Investments LP в розмірі 100 000 Євро, призначення платежу оплата по контракту VER 22/02/21 від 22.02.2021 (а.с.52).
Щодо доводів митного органу про не підтвердження позивачем витрат на транспортування слід зазначити, що згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Суд не може погодитися з таким висновком митного органу, оскільки витрати на перевезення товару та витрати на страхування товарів (за наявності) включаються до складу митної вартості товару лише у разі, якщо їх не включено у вартість самого товару. В даному випадку витрати на морське перевезення товару не мають будь-якого відношення до митної вартості товару, так як умови поставки CFR-Одеса, тобто ці витрати вже включені в фактурну вартість товару.
Відповідно до міжнародних правил (Правил Гаага-Висби) коносамент - це документ, що підтверджує укладення договору морського перевезення і прийняття або навантаження вантажу перевізником, яким останній зобов`язується передати вантаж одержувачу.
Згідно з умовами контракту, поставка товару здійснювалася за умовами GFR, це стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.
Це власне передбачено і самим контрактом VER 22/02/21 від 22.02.2021, зокрема п.5 якого визначено, що усі мита, податки та інші витрати, що відносяться до даної угоди та які оподатковуються країною-експедитором повинні бути сплачені продавцем.
Таким чином, виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності є формальними та не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.
Отже, доводи митного органу відносно того, що напис «freigt collect» означає, що за морський фрахт оплату проводить покупець не ґрунтуються на нормах законодавства.
Для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст інвойсу, у тому числі будь-яких відомостей про отримання від компетентних органів країни продавця інформації щодо відчуження позивачу товару продавцем.
Окрім цього, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митним органом хоч і використано подібний товар для порівняння, однак рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо умови поставки, фактурної вартості, методи визначення митної вартості, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Слід зазначити, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). Позивачем під час митного оформлення наданий договір, на підставі якого придбано товар, рахунок-фактуру та товаро-супровідні документи, що підтверджують його транспортування.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності є тими відомостями, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Враховуючи викладене суд вважає, що висновок у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору та за рівнем, визначеними декларантом, не є доведеним, а відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не вказав, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Суд зазначає, що коригування митної вартості є способом мінімізації шкоди державі від невірного декларування товарів, що ввозяться на територію України, однак таке корегування, як і будь-яке інше рішення суб`єкта владних повноважень, має відповідати критеріям законності, які наведені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чого відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не дотримано.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів.
Зважаючи на протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів, наявні підстави для скасування і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, як рішення похідного характеру.
Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" 2270 грн. сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.