Справа № 340/4100/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/4100/24

Головуючий суддя І інстанції Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року в адміністративній справі №340/4100/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-1511-1128 від 04.06.2024 року;

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за 2017 рік боргу /недоїмки/ з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 8447,98 грн.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника податків відомості про наявність боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8447,98 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області №Ф-1511-1128 від 04.06.2024 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 відомості про наявність боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8447,98 грн.

В задоволені решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що якщо фізична особа-підприємець, яка одночасно здійснює незалежну професійну діяльність припиняє здійснення лише незалежної професійної діяльності та, при цьому, не припиняється державна реєстрація фізичної особи-підприємця, то у такому випадку йде мова про зміни в облікових даних платника.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 13.01.2015 була зареєстрована як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців з основним видом економічної діяльності 69.10 (діяльність у сфері права), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

03 січня 2012 року на підставі рішення Кіровоградської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 420 позивач отримала свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 15).

13.01.2012 позивач взята на податковий облік, як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (а.с.16).

13.01.2015 позивач зареєструвалась в якості фізичної особи підприємця, що підтверджено відповідною випискою (а.с.17).

З січня 2015 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, 3 група платників єдиного податку, ставка податку 5 %.

З 14.03.2017 по 2023 позивач перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, в зв`язку з чим нею подано заяву про зупинення адвокатської діяльності, що підтверджено відповідним витягом (а.с.22).

29.12.2017 позивачем подано заяву до Кіровоградської ОДПІ, з зазначення вище вказаних обставин та про ненарахування ЄСВ за вказаний період (а.с.23).

В подальшому, Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області у відношенні позивача було винесено вимогу від 20.05.2019 року №Ф-30399-52 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 8447,98 грн.

Позивач, не погодившись з вказаною вимогою, оскаржила її в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського ОАС від 14.08.2019 в справі №340/1476/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу №Ф-30339-52 від 20.05.2019 зі сплати єдиного внеску в сумі 8447,98 грн. (а.с.35-38).

Відповідно до даних облікової картки ОСОБА_1 , останнього було подано звіти про нарахування єдиного внеску за:

- 2017 рік 8448,00 грн. (як фізичною особою підприємцем);

- 2018 рік 9828,72 грн. (як фізичною особою підприємцем);

- 2019 рік (січень, лютий, березень) 2754,18 грн. (як фізичною особою підприємцем);

- 2023 рік 17 688,00 грн. (як фізичною особою підприємцем).

Станом на 01.03.2017 року переплата з єдиного внеску складає 0,02 грн.

В інтегрованій картці платника обліковуються нараховані суми єдиного внеску згідно самостійно визначених сум та автоматичних нарахувань за:

- 2017 рік 8448,00 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2017 рік 8448,00 грн. (як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю);

- 2018 рік 9828,72 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2019 рік 2754,18 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2023 рік 17 688,00 грн. як фізичній особі підприємцю.

Загальна сума нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019, 2023 роки складає 47 166,90 гривень.

У 2017 році за порушення терміну подання звіту про нарахування єдиного внеску, відповідно до п. 6 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (зі змінами та доповненнями), платнику ОСОБА_1 винесено рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в сумі 170,00 гривень.

За період з 01.03.2017 року по 09.04.2024 року платником ОСОБА_1 сплачено єдиний внесок в загальній сумі 38 888,90 грн.

Таким чином, враховуючи переплату станом на 01.03.2017 року (0,02 грн.), нараховані суми єдиного внеску (47 166,90 грн.), застосовану штрафну санкцію (170,00 грн.), сплачений єдиний внесок (38 888,90 грн.), станом на 09.04.2024 року недоїмка зі сплати єдиного внеску складає 8447,98 гривень, в зв`язку з чим сформовано оскаржувану вимогу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у період з травня 2017 року по 2023 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною, відповідно управлінням соціального захисту населення сплачувались страхові внески за вказаний період, а тому нарахування ЄСВ є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

А пункт 4 частини 1 цієї статті до платників єдиного внеску відносить також фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 2 частини 1 цієї статті Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 1 частини 5 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з частиною 2, 3 статті 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацом 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Абзацом 1 пункту 4 розділу Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд зазначає, що сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).

Як видно з матеріалів справ, єдиний внесок позивачу нараховувався наступним чином:

- 2017 рік 8448,00 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2017 рік 8448,00 грн. (як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю);

- 2018 рік 9828,72 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2019 рік 2754,18 грн. (як фізичній особі підприємцю);

- 2023 рік 17 688,00 грн. як фізичній особі підприємцю.

Також, у 2017 році за порушення терміну подання звіту про нарахування єдиного внеску, відповідно до п. 6 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (зі змінами та доповненнями), платнику ОСОБА_1 винесено рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в сумі 170,00 гривень.

З матеріалів справи видно, що за період з 01.03.2017 року по 09.04.2024 року платником ОСОБА_1 сплачено єдиний внесок в загальній сумі 38 888,90 грн.

Поряд з вказаним, щодо єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448.00 грн. (як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю) відносно позивача приймалась вимога від 20.05.2019 року №Ф-30399-52, яка була оскаржена в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 в справі №340/1476/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу №Ф-30339-52 від 20.05.2019 зі сплати єдиного внеску в сумі 8447,98 грн.

В наведеному судовому рішенні судом першої інстанції було зазначено, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами здійснення діяльності, як фізична особа підприємець не здійснює, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, тому визначена в оскаржуваній вимозі ГУ ДФС у Кіровоградській області від 20.05.2019 року №Ф-30399-52 сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 8447,98 грн. фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, взята на податковий облік як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, веде єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець ІІІ групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності, до неї не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому наявні правові підстави для визнання протиправною та скасування винесеної Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 року №Ф-30399-52

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з огляду на встановлення в судовому порядку факту протиправності нарахування єдиного внеску у розмірі 8447.98 грн., який продовжує обраховуватись відповідачем та враховуючи факт сплати позивачем єдиного внеску за період з 01.03.2017 року по 09.04.2024 року в загальній сумі 38 888,90 грн., колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірної вимоги та необхідності її скасування з одночасним зобов`язанням Головне управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 відомості про наявність боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8447.98 грн.

Що стосується правомірності стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача правничої допомоги у розмірі 5000.00 грн., то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 5000.00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року в адміністративній справі №340/4100/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко