Справа № 320/9329/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року № 320/9329/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.46 Конституції України у розмірі, не нижче від прожиткового мінімуму;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 компенсаційну виплату як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 46 Конституції України у розмірі, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", починаючи з 8 серпня 2023 року з урахуванням раніше виплачених сум.

зобов`язати Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недораховану компенсаційну виплату як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 46 Конституції України у розмірі, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", за минулі періоди починаючи з 21 грудня 2021 року;

Стягнути з Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) заподіяної моральної шкоди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі №320/9329/24 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

21 грудня 2021 року виконавчим комітетом Переяславської міської ради прийнято рішення № 515-25 про призначення та реєстрацію помічників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дієздатній фізичній особі ОСОБА_2 .

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_1 призначено та зареєстровано помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 вересня 2022 року Управлінням соціального захисту населення Переяславської міської ради прийнято рішення про призначення компенсації.

Відповідно до вказаного рішення позивачу призначено компенсацію з 01.08.2022 по 31.12.2022 у сумі 9,67 грн.; з 01.01.2023 по 31.07.2023 по 9,67 грн.

8 серпня 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення компенсації за догляд на непрофесійній основі в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум встановлений державною.

16 серпня 2023 року відповідач листом № 14-08/206/49/23 повідомив позивача про механізм здійснення компенсації, але не задовольнив заяву позивача.

Незгода позивача із даним рішенням про відмову у перерахунку компенсації зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України № 2671-VIII від 17.01.2019 «Про соціальні послуги» (далі - Закон № 2671-VIII).

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону № 2671-VIII соціальні послуги дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно частин 6 і 7 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за попередніх шість місяців, що передують місяцю подання заяви про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Постановою від 23 вересня 2020 року № 859 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, серед іншого, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями (далі Порядок № 859).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 859 компенсація не призначається:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Згідно пункту 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Відповідно до п. п. 10, 10-1 Порядку № 859 компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця.

Для продовження виплати компенсації на наступний строк подаються заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), документи, зазначені в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 1 пункту 7 цього Порядку, крім копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді, якщо їх видано безстроково або строк не зазначено.

Згідно пункту 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач, як помічник дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 отримав компенсацію з 01.08.2022 по 31.12.2022 у сумі 9,67 грн.; з 01.01.2023 по 31.07.2023 по 9,67 грн, що є нижчим за встановлений законом розмір.

Відповідач у своєму листі від 16 серпня 2023 року № 14-08/206/49/23 повідомив позивача лише про механізм здійснення компенсації, без зазначення підстав для відмови у проведенні перерахунку такої компенсації.

Відповідач, у свою чергу, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів правомірності нарахування позивачу компенсації як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 компенсації як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, суд не може зобов`язати Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 компенсаційну виплату як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 46 Конституції України у розмірі, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", починаючи з 8 серпня 2023 року з урахуванням раніше виплачених сум, з огляду на дискреційні повноваження, у заявку із чим суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Як наслідок не підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недораховану компенсаційну виплату як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 46 Конституції України у розмірі, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", за минулі періоди починаючи з 21 грудня 2021 року.

Щодо вимоги про стягнення з Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) заподіяної моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз?яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв?язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, як встановлено судом, позивачем не доведено, що зазначеними вище діями та бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Водночас, з урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 804/6922/16.

За наведених обставин та усталеного правового врегулювання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити за відсутністю підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 компенсації як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.