Справа № 320/2679/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 квітня 2025 року 320/2679/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М.Я., при секретарі судового засідання Поляковій А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача Тараненко О.Ю., Задачина С.О.,

від відповідача Шуваєва С.О., Бабанюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ"

до Державної аудиторської служби України

про визнання протиправними та скасування висновків,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне спеціалізоване господарське підприємство "ЛІСИ УКРАЇНИ" (далі позивач) з позовом до Державної аудиторської служби України (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати висновок відповідача, який викладений в Акті ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9 окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та його окремих філій за період з 26.10.2022 по 31.03.2024 в частині порушень викладених в розділі 3.5 «Дотримання законодавства про закупівлі»;

- визнати протиправною та скасувати пункт 3 Вимоги відповідача від 25.07.2024 № 000700-14/9087-2024 «Про усунення виявлених порушень» наступного змісту: вжити заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) внаслідок порушення умов договору від 15.08.2023 № 15-2/08.2023-з, укладеного з ТОВ «Євро Трейд Енерджі», зокрема відповідно до норм статей 216-229 ГКУ, статей 22, 610-625 ЦКУ;

- визнати протиправним та скасувати пункт 21 Вимоги відповідача від 25.07.2024 № 000700-14/9087-2024 «Про усунення виявлених порушень» наступного змісту: забезпечити дотримання Закону України «Про публічні закупівлі».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/2679/25 та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 задоволено клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" про розгляд адміністративної справи № 320/2679/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.04.2025.

У судове засідання, призначене на 18.04.2025, з`явились представники позивача та представники відповідача.

Судом на розгляд ставиться питання про можливість закриття провадження у справі в частині позовних вимог, а саме: визнання протиправним і скасування висновку відповідача, який викладений в Акті ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9 окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та його окремих філій за період з 26.10.2022 по 31.03.2024 в частині порушень викладених в розділі 3.5 «Дотримання законодавства про закупівлі».

Представники позивача заперечували проти закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Представники відповідача підтримали ініціативу суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частини першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 13.01.2011, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Згідно із пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Обов`язковою ознакою правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта, та створення таким актом юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Предметом позову у даній справі є, серед іншого, вимога позивача про визнання протиправним і скасувати висновку відповідача, який викладений в Акті ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9 окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та його окремих філій за період з 26.10.2022 по 31.03.2024 в частині порушень викладених в розділі 3.5 «Дотримання законодавства про закупівлі».

Судом встановлено, що за період з 26.10.2022 по 31.03.2024 відповідачем проведено перевірку окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та його окремих філій за період в частині порушень викладених в розділі 3.5 «Дотримання законодавства про закупівлі», за результатами якої складено акт ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9.

Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України» від 03.02.2016 № 43 основними завданнями Держаудитслужби є, зокрема забезпечення реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі Закон України № 2939-XII) державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (стаття 4 Закон України № 2939-XII).

Захід державного фінансового контролю здійснюється відповідно до Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550).

Так, у відповідності до пункту 2 Порядку № 550, інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом пункту 35 Порядку № 550 результати ревізії викладаються в акті, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. Акт ревізії містить: вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об`єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об`єкта контролю у період, що підлягав ревізії; констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

У пункті 3 Порядку № 550 визначено, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Суд наголошує, що акт ревізії є документом, який фіксує факт проведення ревізії та її результати, а також порушення об`єктом контролю фінансової дисципліни у разі їх виявлення. Об`єкт контролю може подати заперечення на акт ревізії.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог фінансового та іншого законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта, тому акт ревізії не є актом індивідуальної дії у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, заявлена позивачем у цій справі позовна вимога про визнання протиправним і скасування висновку відповідача, який викладений в Акті ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9 не породжує для позивача настання певних юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

За наведених обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову, окрім іншого, про визнання протиправним та скасування вище наведеного висновку, який викладений у вигляді Акту ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9, в межах здійснення державного фінансового контролю, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права позивача.

Враховуючи, що акт ревізії не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, визнання його протиправним та скасування цього акту ревізії не можу бути предметом спору в даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 № 21-237а13, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі № 822/2087/17 та від 20.06.2018 у справі № 826/5608/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 238, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" до Державної аудиторської служби України в частині позовних вимог, а саме: визнати протиправним і скасувати висновок відповідача, який викладений в Акті ревізії від 12.06.2024 № 000700-22/9 окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та його окремих філій за період з 26.10.2022 по 31.03.2024 в частині порушень викладених в розділі 3.5 «Дотримання законодавства про закупівлі».

2. Копію ухвали про закриття провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати (видати) сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Вісьтак М.Я.