Справа № 707/3323/24
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 707/3323/24 Суддя (судді) першої інстанції: Суходольський О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3439533 від 08.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис щодо порушення ним правил дорожнього руху. А також позивач зазначає про те, що в матеріалах справи наявні листи відповідних організацій, які проводжують здійснення ремонтних робіт дорожнього покриття по вулиці Медичній у визначений період, в тому числі 08 листопада 2024 року, тому єдиними маршрутом позивача був рух по вулиці Шевченка. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідно до розділу 33 ПДР України не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3,11 на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, крім того співробітником поліції було повідомлено позивача про наявність об`їзду.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.11.2023 поліцейським СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області капралом поліції Галицькою М.Ю. було складено постанову серія ЕНА №3439533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. У постанові вказано, що ОСОБА_1 08.11.2024 о 22 годині 27 хвилин, керуючи транспортним засобом транспортним засобом Volvo FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_2 у м. Звягель, Житомирської області по вул. Шевченка, 41, порушив вимогу знаку 3.3 вантажним автомобілям рух заборонено, чим порушив п.8.4 ПДР України (а.с.8).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП доведена, а при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності жодних порушень співробітником поліції не допущено.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015.

Статтею 14 Закону № 3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Пунктом 2.3.б) ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.8.4.в) ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.3 належить до заборонних знаків "Рух вантажних автомобілів заборонено" та забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

В силу ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із закріпленого в ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73 КАС України).

Згідно зі ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Нормами ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він керуючи транспортним засобом Volvo FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_2 у м. Звягель, Житомирської області по вул. Шевченка, 41, порушив вимогу знаку 3.3 вантажним автомобілям рух заборонено, чим порушив п.8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Наведені обставини підтверджуються диском з відеоматеріалами (а.с.40), на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу позивача співробітниками поліції, повідомлення йому про вчинене порушення, та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також те, що позивач визнає свою вину щодо вчиненого правопорушення.

Надані відповідачем відеоматеріали є належним доказом в розумінні положень КАС України, який містить інформацію щодо предмета доказування.

Факт здійснення руху у м. Звягель, Житомирської області по вул. Шевченка, 41 за наявності знаку 3.3 позивачем не заперечується, однак він зазначає, що не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки відповідно до р.3 Правил дорожнього руху України не поширюється дія знаків, зокрема, 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Судом встановлено, що що ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом та обслуговував магазин "Ассоль" в м.Звягель, доставляючи товар за місцем призначення.

Із наданих позивачем документів вбачається, що позивач працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_2 з 16.05.2023 року на підставі наказу про прийняття на роботу №21 від 15.05.2024 року. 08.11.2024 року ОСОБА_1 на вантажному автомобілі Volvo FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_2 прямував до місця пункту вивантаження, а саме вул. Шевченка, 34, м. Звягель, де знаходиться магазин «Ассоль», що вбачається із даних товаро-транспортної накладної від 07.11.2024 року (а.с.12).

Разом з тим, в розумінні положень ПДР України про наявність виключень для транспортних засобів, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні, відповідний заборонний знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" та вчинення адміністративного правопорушення було допущено позивачем за адресою м. Звягель, вул. Шевченка, 41, в той час, як адреса магазину доставки є м. Звягель, вул. Шевченка, 34.

За результатами перевірки місцезнаходження магазину «Ассоль» за адресою м. Звягель, вул. Шевченка, 34 за допомогою онлайн сервісу «Google карти», з урахуванням наявних в матеріалах справи схем тимчасової організації руху транспорту на період капітального ремонту вул.Медична у м.Звягель (а.с.55, 63), судом встановлено, що розташування місця розвантаження (магазин «Ассоль» за адресою м. Звягель, вул. Шевченка, 34) перебуває поза межами зони проведення капітального ремонту, в якій заборонено рух вантажних автомобілів та до місця розвантаження був інший шлях під`їзду.

В той же час, жодних доказів, що автомобіль, яким керував позивач, здійснював обслуговування підприємства, яке розташовано у позначеній зоні, та до нього був відсутній інший шлях під`їзду позивачем до суду подано не було.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для застосування встановлених Правилами дорожнього руху виключень в частині не поширення на позивача дії знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено".

Наявні докази є належними та допустимими та в повному обсязі доводять обставину порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Будь-яких протиріч між викладеними у постанові серії ЕНА №3439533 від 08.11.2024 фактами та дійсними обставинами справи судом не встановлено, а можливі недоліки розгляду співробітником поліції справи про адміністративне правопорушення не можуть бути самостійною підставою для визнання прийнятої ним постанови протиправною, за умови підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, жодних доказів допущення поліцейським недоліків при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності спірної постанови та відсутності підстав для задоволення позову.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 17 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма