Справа № 160/680/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2025 року Справа № 160/680/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняВасильченко Є.А.
представник позивача представник відповідача Соколов Д.І. Тістечко Ю.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
10.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/800049/2 від 10.07.2024 року.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав про протиправність Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/800049/2 від 10.07.2024 року, яким відмовлено у митному оформлення (випуску) товарів, оскільки на підтвердження митної вартості декларантом надано до митного органу повний пакет документів згідно із вимогами статей 53, 55, 257 Митного кодексу України, а відповідач не вказав ніяких обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів як того вимагає частина шоста статті 54 МК України, не надано жодних аргументованих доказів, як вимагає частина сьома статті 54 МК України та коригування за резервним методом здійснено з порушенням чинного законодавства, а саме: позивач надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. Сумніви відповідача у достовірності в комерційних документах та твердження щодо не включення складових митної вартості у повному обсязі не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Ухвалою від 14.01.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
22.01.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Відповідач вказує, що до митного оформлення документи із класифікатором «М» не були долучені первинно при поданні декларації та на вимогу митного органу. Відповідач вказав, що ним було встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Так, посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією і на підставі цього встановили невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Водночас обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.
Підсумовуючи, відповідач вказав, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/800049/2 від 10.07.2024 у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містить джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Водночас, відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, так як сума є завищеною, а отже не відповідає критерію справедливої сатисфакції.
Ухвалою від 24.01.2025 року клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - задоволено частково. Вирішено перейти до розгляду справи за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
У судових засіданнях представники сторін підтримали свої аргументи, викладені у заявах по суті справи.
Заслухавши доводи та аргументи представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 квітня 2023 року між ТОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та Suzhou Jingyi ImpExp Co.,Ltd (Китай), укладено контракт на поставку продукції №FUPC_230424 відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив товар, на умовах зазначених в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього договору. (п.1 Контракту).
Відповідно до п. 3 Контракту умови оплати зазначаються в інвойсі чи проформі. Платіж здійснюється покупцем в USD шляхом банківського переказу на рахунок продавця.
Пунктом 4 Контракту, зокрема, передбачено, що умови поставки вказуються в інвойсі чи проформі.
На підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з вказаною митною декларацією надано документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 цієї МД, зокрема:
Сертифікат якості від 02.05.2024 року;
Пакувальний лист від 02.05.2024 року;
Рахунок фактура (комерційний інвойс) №JY2418-MC02 від 02.05.2024 року;
Автотранспортна накладна від 04.07.2024 року;
Супровідний документ Т1 №MRN 24PL322010NS6T6WJ0 від 04.07.2024 року;
Сертифікат про походження товару №C24MA1MCT4920002 від 10.05.2024 року;
Банківський платіжний документ, що стосується товару від 22.03.2024 року;
Банківський платіжний документ, що стосується товару від 28.06.2024 року;
Довідка про транспортні витрати №040720 від 04.07.2024 року;
Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 06.03.2024 року;
Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 30.12.2023 року;
Зовнішньоекономічний контракт №FUPC_230424 від 24.04.2023 року;
Договір про надання послуг митного брокера №46/2022 від 12.10.2022 року;
Договір (контракт) про перевезення №1904/24/01 від 19.04.2024 року;
Судом встановлено, що митним органом виявлено наступні розбіжності у поданих позивачем документах:
- у Заявці (Додатку до договору №1904/24/01) сума витрат на фрахт (FOB-SHANGHAI) 40 футового контейнеру становить 3680 дол.США, що не відповідає інформації ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 року №81 (Лист ДМСУ від 24.01.2024 року №15/15-02-05/7.1/406), оскільки згідно даних світової цифрової платформи SeaRates (www.searates.com) рівень цін на морські перевезення 40 футового контейнеру з Китаю в Польщу (Гданськ) (5883-7583 дол.США) становить щонайменше 5883 дол.США саме перевізником MAERSK;
- у так званій заявці (додаток до договору про перевезення №1904/24/01) відправником вантажу зазначено DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO.,LTD, що не відповідає відомостям у графі 2 МД - Suzhou Jingyi Imp&Exp Co.,Ltd;
- оцінюваний товар становить частину контейнеру, проте у документах про транспортні витрати (рахунок та довідка) відсутні відомості про загальну вагу та вагу товару по інвойсах, що унеможливлює перевірку правильності обрахування (розподілу пропорційно вазі) таких витрат, а відповідно додаткових складових митної вартості оцінюваного товару;
- зовнішньоекономічний договір від 24.04.2023 року №FUPC_230424 має термін дії до 31.12.2023 року, додатком №1 термін дії продовжено до 31.12.2024, однак додаток не містить відомості про уповноважених осіб, що суперечить умовам п. 8 Договору.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості: - зовнішньоекономічний договір, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідач вказував, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вимогу декларантом надано:
прайс-лист (інформація обмежена та персоніфікована);
експортна МД у якій номер коносаменту не відповідає заявленому, та не зазначено місце відправки вантажу;
заявку до договору про перевезення; комерційну пропозицію;
договори про транспортне експедирування, проте заявок із зазначенням вартості послуг до жодного не надано.
Інших документів, згідно вимоги не надано, виявлені розбіжності не усунуто.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/800049/2 від 10.07.2024 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 06.06.2024 №UA110130/2024/013197, де рівень митної вартості товару із схожими характеристиками (Тканини пофарбовані, полотняного переплетення, виготовлені з комплексних текстурованих ниток з поліефіру 100%, контракт прямий, умови поставки FOB-CN, обсяг партії 7 тон) становить 5,53 дол. США за кг.
У рішенні також зазначено про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме:
методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари;
методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.
Не погодившись із вказаним рішенням відповідача про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019 року у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
У ході перевірки Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Визначаючись щодо обгрунтованості встановлених митницею розбіжностей у документах, поданих позивачем, суд зазначає про наступне.
Щодо взаємозв`язку експедитора та перевізника, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між ТОВ «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (клієнт) та ТОВ «Клевер Тім» (експедитор) укладено 19.04.2024 року договір транспортного експедирування №1904/24/01, відповідно до якого експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів клієнта морським і наземним транспортом, а також надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів клієнта та узгоджені в заявках до цього договору.
01.01.2024 року між ТОВ «Клевер Тім» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор) укладено договір №2607, за п. 1.1 якого замовник замовляє, а експедитор бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок замовника протягом строку дії даного договору організувати виконання визначених даним договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів замовника автомобільним транспортом по території України та інших держав.
28.06.2024 року ТОВ «РВ ДАФ+» (експедитор) уклало договір №2554 з ФОП ОСОБА_1 (перевізник) про надання транспортно-експедиторських послуг. Так, умовами п. 1.1 визначено, що перевізник зобов`язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а експедитор зобов`язується сплатити за перевезення вантажу визначену цим договором плату із коштів, отриманих від замовника, відповідно до умов цього договору.
Однак, як вбачається зі спірного рішення на вимогу митниці декларантом надано: заявку до договору про перевезення; договори про транспортне експедирування, проте заявок із зазначенням вартості послуг до жодного не надано.
Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Позивач не здійснював перевезення товарів з використанням власного транспорту, а відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» скористався послугами експедитора.
Більше того, твердження щодо непропорційності розміру транспортних витрат є лише припущенням митного органу та не знаходить свого підтвердження матеріалами справи.
Правова позиція про те, що у випадку встановлення сторонами в договорі поставки товару його оплати до процедури розмитнення або у випадку, якщо рахунок сплачено, декларант повинен надати банківський платіжний документ, висловлена в постанові Верховного Суду від 07.02.2023 року у справі №804/5961/16.
Щодо зауважень митниці, що у Заявці (Додатку до договору №1904/24/01) сума витрат на фрахт (FOB-SHANGHAI) 40 футового контейнеру становить 3680 дол.США, що не відповідає інформації ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 року №81 (Лист ДМСУ від 24.01.2024 року №15/15-02-05/7.1/406), оскільки згідно даних світової цифрової платформи SeaRates (www.searates.com) рівень цін на морські перевезення 40 футового контейнеру з Китаю в Польщу (Гданськ) (5883-7583 дол.США) становить щонайменше 5883 дол.США саме перевізником MAERSK.
Водночас суд зазначає, що в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом обгрунтовано пояснення щодо зроблених ним коригувань, які позивачем у свою чергу не спростовані.
Позивач по тексту позовної заяви вказав, що вартість транспортування формує не позивач, а експедитор (ТОВ «Клевер Тім»), проте у матеріалах справи відсутнє будь-яке пояснення саме щодо непропорційності кілометражу.
Отже, відомості щодо складових митної вартості, а саме - належним чином (пропорційно маршруту та кілометражу) розподілена вартість транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 Митного кодексу.
Так, витрати за перевезення по території України не входять до складових митної вартості, однак, з огляду на дану розбіжність, вбачається порушення принципів пропорційного розподілу, яке направлене на зменшення рівня митної вартості.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Таким чином, контролюючий орган обгрунтовано витребував у позивача додаткові документи.
Митний орган зазначає, що у так званій заявці (додаток до договору про перевезення №1904/24/01) відправником вантажу зазначено DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO.,LTD, що не відповідає відомостям у графі 2 МД - Suzhou Jingyi Imp&Exp Co.,Ltd;, проте розбіжність не встановлена судом з матеріалів справи.
Разом з тим, відповідач вказує, що оцінюваний товар становить частину контейнеру, проте у документах про транспортні витрати (рахунок та довідка) відсутні відомості про загальну вагу та вагу товару по інвойсах, що унеможливлює перевірку правильності обрахування (розподілу пропорційно вазі) таких витрат, а відповідно додаткових складових митної вартості оцінюваного товару.
Також, митниця вказала, що термін дії зовнішньоекономічного договору від 24.04.2023 року №FUPC_230424 до 31.12.2023 року, а додатком №1 термін дії продовжено до 31.12.2024, однак додаток не містить відомості про уповноважених осіб, що суперечить умовам п. 8 Договору.
У відповідності до ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: зокрема зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.
Згідно з п. 8 контракту від 24.04.2023 року №FUPC_230424 усі доповнення та зміни до цього контракту дійсні лише за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те особами.
Дослідивши додаток №1 судом встановлено відсутність відомостей про уповноважених осіб.
Отже, вказані в гр. 33 оскаржуваного рішення розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж спростовані декларантом після отримання запиту митного органу. Проте, декларант не спростував твердження митниці про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митному органу однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.
Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявлену вартість; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів; були наявні суперечності щодо поданих документів які підтверджували транспортно-експедиційних послуг. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні й достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору (за першим методом), у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
Отже, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.
Крім цього, слід вказати про те, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.09.2022 року у справі №804/2708/18.
За таких обставин та з огляду на суперечність поданих декларантом документів, за відсутності доказів на спростування сумнівів митного органу щодо задекларованої митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту).
Тож, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів в повному обсязі на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.
Звідси, митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості та визначив митну вартість товару за резервним методом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246, 250, 262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішень залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко