Справа № 120/9835/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9835/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

16 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної митної служби України про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду.

Позовні вимоги мотивовані невиплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року у справі №802/4159/14-а.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на посаді за період з 11.12.2020 по 25.07.2024 у сумі 305607,30 грн. (триста п`ять тисяч шістсот сім гривень 30 копійок) (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів) за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що Постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №802/4159/14-а задоволено касаційну скаргу Державної митної служби України, а саме: скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі № 802/4159/14-а. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну відповідачів. Відмовлено у задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про заміну відповідача. Таким чином, на переконання представника відповідача, Державна митна служба України не є стороною у справі №802/4159/14-а, не порушувала прав позивача та не має відносно останнього зобов`язань.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної фіксальної служби України І.О. Білоуса №1010-о від 24.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п.7-2 ст.36 КЗпП України.

Зобов`язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Подільської митниці Держмитслужби.

Стягнути з Подільської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року в сумі 1 326 867, 55 грн (один мільйон триста двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 55 копійок).

Рішення суду вирішено допустити до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць, а саме, 7229,42 (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 42 копійки) (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів).

Зобов`язано Державну митну службу України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України «Про очищення влади».

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Державної митної служби України та Подільської митниці Держмитслужби, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №802/4159/14-а касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду - повернуто особі, яка її подала.

В позовній заяві позивач зазначив, що оскільки Державною митною службою України рішення суду в частині поновлення не виконувалося, він був змушений звернутися до Державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

20.07.2022 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною постановою територіального органу ДВС (а.с. 23-24).

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а на час звернення до суду з даним позовом не виконано.

Вважаючи затримку виконання вказаного судового рішення за період з 11.12.2020 по 25.07.2024 (дата звернення до суд уз даним позовом) в частині поновлення на посаді протиправною бездіяльністю Державної митної служби України, внаслідок чого у нього виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, яке підлягає оплаті в розмірі середнього заробітку за час такої затримки.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами, встановленими ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною 2 ст.372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому п.3 ч.1 ст.371 КАС України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Положеннями частини 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.8 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток працівника, відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці», визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 розділу IV Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

При цьому, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (пункт 34 постанови від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Пленум Верховного Суду України).

Отже, чинне законодавство України передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі шляхом видання про це наказу. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивості обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно - з дати його ухвалення, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав працівника, гарантованих Конституцією України. В разі невиконання рішення суду в добровільному порядку воно підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середній заробіток за час вимушеного прогулу, згідно ст.236 КЗпП України, не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді та пов`язаний виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Так, судом встановлено, що згідно резолютивної частини рішення ВОАС від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а, окрім іншого, зобов`язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Подільської митниці Держмитслужби.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді вирішено допустити до негайного виконання.

При цьому, суд враховує, що зазначене рішення було залишено без змін постановою 7ААС від від 10 березня 2021 року залишено без змін.

Тобто, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом резолютивна частина рішення ВОАС від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а залишилась незмінною в порівнянні з днем його прийняття.

Враховуючи зазначене, колегія суддів критично оцінює наведені апелянтом посилання на сформовані Верховним Суду України в постанові від 21.12.2021 у справі №802/4159/14-а висновки в частині правомірності прийняття судом першої інстанції ухвали від 02.09.2020 про заміну відповідача Державної фіксальної служби України на її правонаступника Державну митну службу України в частині вимог про поновлення на посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів та зобов`язання проінформувати про відкликання відомостей, адже прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення не вплинуло на резолютивну частину рішення ВОАС від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а.

Більш того, в ході розгляду справи стороною відповідача не повідомлено суд та не надано доказів на підтвердження того, що Державною митною службою України вчинились передбачені чинним процесуальним законодавством заходи щодо приведення резолютивної частини рішення суду у відповідність із складом сторін, який зазнав змін внаслідок прийняття Верховним Суду України постанови від 21.12.2021 у справі №802/4159/14-а.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості аргументів відповідача щодо відсутності в Державної митної служби України зобов`язань відносно позивача, адже такі чітко визначені в абз. 3, 5 та 6 резолютивної частини рішення ВОАС від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а

Таким чином суд дійшов до переконання про помилковість тверджень представника відповідача щодо поважності причини невиконання Державною митною службою України рішення ВОАС про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Подільської митниці Держмитслужби у зв`язку із прийняттям Верховним Суду України постанови від 21.12.2021 у справі №802/4159/14-а.

Визначаючись щодо суми, що належить для виплати середнього заробітку позивачу за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2020 по 25.07.2024 (день звернення до суду з даним позовом та самостійно зазначений позивачем в мотивувальній частині позову) та кількості робочих днів, суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 за № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100). Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 розділу ІV Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 за № 13 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.02.2019 (справа №826/6583/14), від 20.03.2019 (справа №201/12340/16), від 05.08.2020 (справа №817/893/17), від 05.08.2020 (справа №2а-3526/10/1570), від 04.06.2020 (справа №821/114/18).

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі №120/4159/14-а встановлено, що середньоденний заробіток позивача складав 328,61 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі №802/4159/14-а, позивач отримав право на стягнення середнього заробітку за період з 11.12.2020 по 25.07.2024 930 робочих дні.

Виходячи із 930 робочих днів вимушеного прогулу, судом здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді, що становить 305 607,30 грн. (930х328,61) (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

При цьому, при визначенні кількості робочих днів вимушеного прогулу судом враховано, що у березні 2022 року Верховна Рада прийняла закон "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", який змінив трудове законодавство, а саме на період воєнного стану скасував усі святкові дні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.12.2020 по 25.07.2024 у сумі 305 607,30 грн. (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.