Справа № 161/23016/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 161/23016/24 пров. № А/857/9980/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року (суддя Шестеріна В.Д., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №153936 від 03.12.2024. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на момент проходження технічного огляду транспортний засіб ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , переобладнаний у спеціалізований навчальний та визнаний технічно справним. При цьому, на момент огляду вказаний автомобіль був обладнаний додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв (довідка про перевірку технічного стану транспортного засобу з фотоматеріалами, а.с. 62-64).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскільки інспектор Герасимчук Р.В. виніс постанову стосовно спеціаліста з водіння ОСОБА_2 за відсутність додаткових дзеркал для інструктора на учбовому автомобілі, то він не мав права виносити постанову за це ж порушення стосовно ОСОБА_1 . Вказує, що не є відповідальною посадовою особою за вчинення даного адміністративного правопорушення. Вказує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язкового обладнання учбового автомобіля додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 03.12.2024 старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Герасимчук Роман Володимирович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №153936 (далі по тексту - Постанова, а.с. 8, 37).

За змістом цієї постанови, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн.; cуть правопорушення: 10 жовтня 2024 року, 13 год. 42 хв., на а/д то310 (с. Буцин, вул. Незалежності, 35) ОСОБА_1 , будучи посадовою особою - директором навчального закладу автомобільна школа Волинської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», здійснив порушення встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: проводив практичну підготовку водія ОСОБА_3 з використанням транспортного засобу ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , інструктором з індивідуального навчання по водінню ОСОБА_2 , обладнаного з порушенням вимог Правил дорожнього руху, а саме: без додаткових дзеркал для інструктора, чим порушив п. 24.8 Правил дорожнього руху, пп. 4 п. 1 розділу IV Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку (далі - Перелік), затвердженого наказом МВС України №954 від 24.11.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2023 за №2161/41217.

09.06.2023 випробувальною лабораторією ТзОВ «Груп Євро Стандарт» було видано на транспортний засіб марки ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00794-01293-23 терміном на 2 (два) роки (лист РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях №31/35-13-11-2024 від 05.11.2024, а.с. 61).

На момент проходження технічного огляду транспортний засіб ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , переобладнаний у спеціалізований навчальний та визнаний технічно справним. При цьому, на момент огляду вказаний автомобіль був обладнаний додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв (довідка про перевірку технічного стану транспортного засобу з фотоматеріалами, а.с. 62-64).

Позивач вважаючи, що транспортний засіб обладнаний згідно з вимогами Правил дорожнього руху, звернувся з відповідним позовом до суду.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 14 Закону України Про дорожній рух (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 127-3 КУпАП порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюється ПДР.

Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 24.8 Правил дорожнього руху транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Згідно з пп. 4 п. 1 розділу IV Переліку до використання у процесі підготовки, у тому числі практичної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації водіїв, допускаються транспортні засоби, які обладнані відповідно до вимог пункту 24.8 Правил дорожнього руху.

Стосовно доводів апелянта про те, що він не є відповідальною посадовою особою в розумінні ст. 127-3 КУпАП.

Суб`єктами відповідальності заст. 127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.

З контексту відповідних положень КУпАП недвозначно випливає, що суб`єктом відповідних проступків може бути не будь-яка посадова особа взагалі, а посадова особа суб`єкта (органу, підприємства), який спеціалізується на транспортній діяльності.

На момент винесення Постанови ОСОБА_1 був керівником і навчального закладу, як юридичної особи, і керівником Дубечненської філії, як її відокремленого підрозділу (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а.с. 21).

Тобто, позивач був посадовою особою і належав до кола спеціальних суб`єктів за ст. 127-3 КУпАП.

Стосовно покликання апелянта на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язкового обладнання учбового автомобіля додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Згідно з матеріалами справи, 09.06.2023 випробувальною лабораторією ТзОВ «Груп Євро Стандарт» було видано на транспортний засіб марки ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00794-01293-23 терміном на 2 (два) роки (лист РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях №31/35-13-11-2024 від 05.11.2024, а.с. 61).

На момент проходження технічного огляду транспортний засіб ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , переобладнаний у спеціалізований навчальний та визнаний технічно справним. При цьому, на момент огляду вказаний автомобіль був обладнаний додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв (довідка про перевірку технічного стану транспортного засобу з фотоматеріалами, а.с. 62-64). Вказана обставина підтверджується фотофіксацією, під час технічного контролю навчального транспортного засобу.

Вказаною довідкою підтверджується, що зазначений транспортний засіб повинен бути обладнаний додатковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста, що проводить навчання. Розмір та розташування дзеркал у транспортному засобі повинні забезпечити оглядовість з місця спеціаліста, що проводить навчання передбачену заводом виробником для водіїв даного автомобіля.

Разом з тим, на момент проведення практичної підготовки водія (в час та місці, зазначені в Постанові) - такі дзеркала на ньому були відсутні, що не заперечується сторонами спору.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта про те, що не передбачено обов`язкового обладнання учбового автомобіля додатковими боковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв, оскільки на момент проведення технічного огляду вказаний автомобіль був обладнаний додатковими боковими дзеркалами заднього виду. Вказані доводи не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення,

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в повній мірі доведено належними та допустимими доказами у справі факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого 127-3 КУпАП, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року в справі №161/23016/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 17.04.25