Справа № 380/26097/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/26097/24 пров. № А/857/9119/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Березюка Д.О.,

представника позивача Дяківа Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2024 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Андрусів У.Б.,

час ухвалення рішення 18.02.2025 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 18.02.2025 року,

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного МРУ МЮ про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23 виконано шляхом проведення 11.10.2023 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у якому враховано індексації, передбачені постановами №118, №168, без обмеження їх розміру максимальним. Загальний розмір пенсійної виплати з 01.11.2023 становить 31875,38 грн. Доплата на виконання рішення суду за період з 01.03.2022 до 31.10.2023 обчислена в сумі 83564,80 грн. Крім того констатує, що рішенням суду не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмеження максимальним розміром.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо повторного обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом фіксації її розміру з 01 липня 2020 року у сумі 26546,09 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2020 року з урахуванням надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, передбаченої пунктом «а» статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначеної з урахуванням зростання розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протягом 2020-2022 років, передбаченого Законами України про Державний бюджет України на 2020-2022 роки, без обмеження пенсії максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті позивачу: з 01 березня 2022 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; з 01 березня 2023 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виплату здійснити з урахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.

04.09.2023 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/5229/23, за яким ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

На підставі заяви стягувача 17.10.2023 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.10.2023 відкрив виконавче провадження №73088563 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 04.01.2024 №1300-5308-8/2575 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі постанова №118), та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі- постанова №168), без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Загальний розмір пенсійної виплати з 01.11.2023 становить 31875,38 грн. Доплата пенсії згідно з рішенням за період з 01.03.2022 до 31.10.2023 обчислена у розмірі 83564,80 грн, виплата якої буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

07.08.2024 головний державний виконавець скерував вимогу до ГУ ПФУ у Львівській області про надання інформації та документів, які підтверджують здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплат, проведених на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23.

Листом від 19.08.2024 №9715/61-24 позивач висловив позицію, яка за змістом ідентична до викладеної в листі від 04.01.2024 №1300-5308-8/2575, та надав копії перерахунків пенсії.

Суд установив, що 11.10.2023 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23 ГУ ПФУ у Львівській області провело перерахунок пенсії з 01.11.2023, за яким підсумок пенсії (з надбавками) становить 33875,38 грн, проте з урахуванням максимального розміру пенсійна виплата складає 31875,38 грн.

17.12.2024 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про накладення штрафу у ВП №73088563 у розмірі 5100,00 грн.

Підставою для накладення штрафу слугувало невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, вважаючи, що така винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», позивач пред`явив цей позов до суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами ч. 1, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята); за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина шоста).

Частинами 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII унормовано, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз зазначених нормативних приписів дає змогу виснувати, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і покликано забезпечити досягнення мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відтак, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд установив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23 ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з урахуванням індексації, передбачено постановами №118, №168, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат, а також щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі - постанова №713)

Тобто цим судовим рішенням встановлено право ОСОБА_1 на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром.

На виконання зазначеного судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області 11.10.2023 здійснило перерахунок пенсії, за яким до складу пенсійної виплати включено: індексацію базового ОСНП 2022 в сумі 3601,79 грн, індексацію базового ОСНП 2023 в сумі 1500,00 грн, щомісячну доплату 2000,00 грн відповідно до постанови №713. У результаті здійсненого перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) становить 33875,38 грн, проте з урахуванням максимального розміру пенсії 31875,38 грн. Отже, відповідач включив у перерахунок індексації базового ОСНП 2022, 2023 та щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн, проте у зв`язку із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром не виплачує пенсію у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області обмежило розмір пенсійної виплати, тим самим не виконавши у повному обсязі рішення суду, що, у свою чергу, не дозволило ОСОБА_1 відновити порушене право, яке були захищено під час судового провадження.

Суд не бере до уваги доводи представниці позивача про те, що судовим рішення не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії відповідно до постанови №713 без обмеження максимальним розміром, оскільки, виконуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №380/5229/23, ГУ ПФУ у Львівській області провело один перерахунок пенсії.

У контексті зазначеного суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Судове рішення повинно виконуватися своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки корелюються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 07.02.2022 у справі №200/3958/19-а, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 та від 01.05.2023 у справі № 520/926/21.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

У рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (пп. 2.4 мотивувальної частини рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З урахуванням того, що позивач не виконав у повному обсязі судове рішення, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, що передбачені Конституцією та законами України.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 380/26097/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.