Справа № 240/10458/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

17 квітня 2025 року м. Житомир

справа № 240/10458/25

категорія 109020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" звернулося до суду з позовом, у якому просить:

1) визнати незаконним та скасувати рішення сімдесят третьої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання №2720 від 19.03.2025 в частині пункту 4, яким припинені договори оренди землі від 22.03.2018, укладені між Ставищенською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Брусилів», земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

- площею 3,4629 га, з кадастровим номером :05:000:0146;

- площею 3,5928 га, з кадастровим номером :05:000:0147;

- площею 3,6333 га, з кадастровим номером :05:000:0162;

- площею 3,4718 га, з кадастровим номером :05:000:0166, які знаходиться за межами села Костівці Житомирського району Житомирської області, у зв`язку з закінченням терміну дії договорів оренди землі;

в іншій частині рішення сімдесят третьої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання №2720 від 19.03.2025 залишити без змін.;

2) визнати поновленими на той самий строк і на тих самих умовах договори оренди землі від 22.03.2018, укладені між Ставищенською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Брусилів», земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

- площею 3,4629 га, з кадастровим номером :05:000:0146;

- площею 3,5928 га, з кадастровим номером :05:000:0147;

- площею 3,6333 га, з кадастровим номером :05:000:0162;

- площею 3,4718 га, з кадастровим номером :05:000:0166, терміном дії до 22.03.2032;

3) визнати незаконним та скасувати рішення сімдесят третьої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання №2723 від 19.03.2025.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 чинного КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Матеріали справи свідчать, що позивач вважає незаконним та просить скасувати пункт 4 рішення сімдесят третьої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання №2720 від 19.03.2025 відповідно до якого припинено договори оренди землі від 22.03.2018, укладені між Ставищенською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Брусилів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4629 га, 3,5928 га, 3,6333 га, 3,4718 га, а також просить визнати вказані договори поновленими на той самий строк і на тих самих умовах.

В свою чергу, в обґрунтування позову позивачем в додатках до позовної заяви надано договори оренди землі від 22.03.2018 відповідно до яких особи, що їх уклали: "Орендодавець" (уповноважена ним особа) - Ставищенська сільська рада Брусилівського району Житомирської області в особі сільського голови Замогильного Олександра Степановича, діючого на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, з одного боку, та Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Брусилів в особі генерального директора Вареника Сергія Олександровича, з другого.

Суд вказує, що статтею 15-1 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

В свою чергу ст.117 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, прийняте Брусилівською селищною радою рішення №2720 від 19.03.2025 в частині пункту 4, яким припинені договори оренди землі від 22.03.2018, є актом суб`єкта владних повноважень, який вичерпав свою дію внаслідок їх виконання. У такому випадку захист порушеного права, залежно від суб`єктного складу сторін, має вирішуватися за нормами цивільного (господарського) судочинства.

Крім того суд зазначає, що ні скасування рішення Брусилівської селищної ради №2723 від 19.03.2025 "Про передачу в користування на умовах договору оренди землі земельних ділянок за межами села Костівці", яким передано, зокрема, вищевказані земельні ділянки у користування третім особам, ні скасування рішення Брусилівської селищної ради №2720 від 19.03.2025 "Про припинення договорів оренди землі", в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами щодо права на земельну ділянку. Тож не виконується основне завдання судочинства.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Суд вказує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03квітня 2018 року та 18 квітня 2018 року у справах №761/33504/14-а та №802/950/17-а, відповідно, та постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №305/216/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Брусилів до Брусилівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Позивачу слід мати на увазі, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На виконання вимог ч.6 ст.170 КАС України, є необхідним роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма Брусилів, що розгляд даної справи має здійснюватися відповідним судом господарської юрисдикції, визначеним за правилами підсудності, встановленими положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів", що розгляд справи за його позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, віднесено до юрисдикції, господарського суду, визначеного за правилами підсудності, встановленими положеннями Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко