Справа № 520/16716/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 р. Справа № 520/16716/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 28.11.24 у справі № 520/16716/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "КСК-ПЕРЕРОБКА") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі та текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2024 за №, №, № .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за умов неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та норми права, на його думку не враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Звертає увагу, що виходячи з норм п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, предмету перевірки, враховуючи те, що датою подання позивачем декларацій, про які йдеться в Акті перевірки, є 12.07.2023, контролюючим органом проведено камеральну перевірку з недотриманням встановленого 30 денного строку на можливість їх проведення, що суперечить п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст, 75, п, 76.1, 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, тому прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що незважаючи на доводи ТОВ "КСК-ПЕРЕРОБКА" та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні правовідносини відносини між підприємством, як платником податків, та контролюючим органом виникли з приводу своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, тобто висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. Вказане призвело до неправильного застосування судом до спірних правовідносин норм матеріального права - статті 102 Податкового кодексу України, якою передбачено право контролюючого органу проводити камеральні перевірки з інших питань з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (не пізніше закінчення 1095 дня).

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.05.2018 та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області з 21.05.2018.

Фахівцями контролюючого органу проведено камеральну перевірку ТОВ "КСК-ПЕРЕРОБКА" з питань своєчасності подання податкової звітності, за результатами якої 15.02.2024 складено Акт про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкової звітності №5325/20-40-04-10-04/42145323 (далі також Акт перевірки) (а.с. 14-15).

За висновками зазначеного Акта перевірки встановлено порушення позивачем пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 250.1 ст. 250, п. 257.3 ст. 257, пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу, а саме: несвоєчасно подані податкові декларації з рентної плати (місячна) за січень-травень 2023 року, (квартальна) за ІІ - IV квартали 2022 року, І квартал 2023 року, екологічного податку за І квартал 2023 року.

На підставі висновків Акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.03.2024 за № , № , № , якими за порушення строків подання податкових декларації з рентної плати (місячна) за січень-травень 2023 року, (квартальна) за ІІ - IV квартали 2022 року, І квартал 2023 року, екологічного податку за І квартал 2023 року застосовано до позивача штраф у сумі 340,00 грн, 1 360,00 грн та 1 700,00 грн відповідно.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, 20.03.2024 позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої скарга залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, про що ухвалено відповідне рішення від 17.05.2024 за № 14597/6/99-00-06-03-02-06.

Скориставшись правом на оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.03.2024 за № , № , № у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в спірних правовідносинах контролюючий орган мав право проводити камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, з дня подання декларації позивачем, а відповідно і застосовувати відповідальність до позивача виключно в межах перевіреного періоду, тобто з урахування строків давності, та дійшов висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 06.03.2024 за № , № , № , які винесені на підставі висновків камеральної перевірки, є правомірними та такими, що винесені відповідно до вимог чинного законодавства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі також ПК України, у редакції, чинній на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (пункт 76.1). Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2). Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (пункт 76.3).

Мета і зміст камеральної перевірки, а так само обсяг інформації, який може під час такої перевірки перевірятися, в розумінні вищезазначених норм, були предметом неодноразового розгляду Верховним Судом.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі №813/2519/17 Верховний Суд зазначав, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Верховний Суд дійшов висновку про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється. Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

У постанові від 19 квітня 2022 року у справі № 816/687/16 Верховний Суд підтримав усталену позицію про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичні та/або методологічні помилки, інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою ПК, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК суми грошових зобов`язань.

У постанові від 16 січня 2024 року у справі № 440/2547/22 Верховний Суд узагальнив висновки Верховного Суду з питання правового значення і суті камеральної перевірки. Зазначив, що вони полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій. Тобто, якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.

У такій справі контролюючий орган під час камеральної перевірки встановив розбіжності між даними податкової декларації та даними Єдиного реєстру податкових накладних, що і стало підставою для збільшення позивачеві грошових зобов`язань з податку на додану вартість. Верховний Суд дійшов висновку про протиправність таких дій контролюючого органу, оскільки безпосередньо у пункті 201.10 статті 201 ПК України міститься пряма норма про те, що виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Суд першої інстанції під час ухвалення судового рішення врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №823/457/18, проте у справі №823/457/18 предметом камеральної перевірки було питання своєчасності сплати самостійно визначених грошових зобов`язань, яка проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Тобто правова позиція, на яку послався суд першої інстанції, сформована Верховним Судом за інших правовідносини, які не є подібними до правовідносин, що виникли у цій справі, у якій предметом камеральної перевірки була своєчасність подання податкових декларацій.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 76.3 статті 76 ПК України законодавець встановив для контролюючого органу два строки, у які може бути проведена камеральна перевірка. Розмежування цих строків здійснюється за предметом камеральної перевірки: 1) камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, за днем їх фактичного подання; 2) камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У практиці Верховного Суду наявні висновки щодо застосування абзацу другого пункту 76.3 статті 76 ПК України у контексті розуміння інших питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, а строк для її проведення визначається з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України. Верховний Суд до інших питань послідовно відносить питання своєчасності сплати грошових зобов`язань (зокрема, постанова Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі №821/850/18), своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН (зокрема постанови Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №240/2549/19, від 04 березня 2021 року у справі №820/3499/17, від 17 липня 2020 року у справі № 826/4776/17).

За змістом статті 76 ПК України камеральна перевірка, яка проводиться в межах 30 календарних днів, є обов`язковою і стосується усієї податкової звітності суцільним порядком. Під час саме такої перевірки можуть бути перевірені усі показники податкової звітності на предмет арифметичного, методологічного та/або логічного зв`язку, узгодженості відповідних показників поточного періоду, їх зіставлення з показниками попередніх періодів.

За змістом встановлених у справі обставин ГУ ДПС здійснило перевірку своєчасності подання податкової звітності та встановило порушення позивачем строків подання податкових декларації з рентної плати (місячна) за січень-травень 2023 року, (квартальна) за ІІ - IV квартали 2022 року, І квартал 2023 року, екологічного податку за І квартал 2023 року.

Так, безпосередньо в Акті перевірки зазначено, що перевірка стосувалася саме податкової звітності, а його висновки ґрунтуються на порушенні позивачем строків подання відповідних податкових декларацій.

Колегія суддів зазначає, що такі питання за своїм змістом охоплюються вжитою у абзаці першому пункту 76.3 статті 76 ПК України конструкцією «камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку», адже не стосуються ані питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань, ані питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Тому питання наявності/відсутності податкових декларацій, а так само перевірка правильності їх заповнення могли бути предметом камеральної перевірки виключно в межах 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової звітності, а якщо платник податків подав уточнюючу декларацію, то протягом 30 календарних днів, що настають за днем її фактичного подання.

Отже, таку камеральну перевірку ГУ ДПС могло провести виключно в межах 30 календарних днів з дня подання податкових декларацій позивачем.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18, відповідно до яких, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, провівши камеральну перевірку податкових декларацій поза межами встановленого законодавством граничного строку з формалізацією її результатів у відповідному акті, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, тому таке порушення є істотним, призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2024 за №, №, № .

Висновок суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень від 06.03.2024 за № , № , № є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028 гривень.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено вимогу майнового характеру, а саме щодо скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму - 3 400,00 грн (340,00 грн + 1 360,00 грн + 1 700,00 грн).

Отже, враховуючи дату подання позову та апеляційної скарги, у цьому випадку ставка судового збору за подання позовної заяви у справі за позовом майнового характеру становить 3028 грн, оскільки 1,5% відсотка ціни позову становить 51 грн (3 400 грн х 1,5 %), що є меншим за мінімальний розмір ставки судового збору, а 150 відсотків ставки судового збору за подання апеляційної скарги у справі за позовом майнового характеру становить 4 542 грн (3028 грн х 150 %).

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (до статті 4 включено частину третю згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене, а також на те, що позивачем у цій справі позов та апеляційна скарга подані в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягає ним сплаті за подання позовної заяви та апеляційної скарги, має бути розрахований судом із застосуванням понижуючого коефіцієнта, передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме коефіцієнта 0,8 пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, в цьому випадку ставка судового збору за подання позовної заяви у справі за позовом майнового характеру становить 2422,40 грн (3 028 грн х 0,8), за подання апеляційної скарги 3633,60 грн (3 028 грн х 150% = 4 542 грн х 0,8).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 6056 грн (2422,40 грн + 3 633,60 грн) на користь позивача.

Водночас позивач має право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у справі № 520/16716/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2024 за №, №, № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-ПЕРЕРОБКА" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова