Справа № 716/593/25
Суддя: Шевчук Р. М.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/593/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючої судді Шевчук Р.М.,

секретаря судового засідання Шпаковської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Морар Варя Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Морар В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовує тим, що 13 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесено постанову №1251 в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України Про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Вказує, що 04.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання відстрочки, яку прийняли та вручили направлення на проходження ВЛК. 05.02.2025 позивач приніс висновок ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого його повідомили про порушення правил військового обліку і склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. У визначений в протоколі час він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , провів там близько двох годин, після чого до нього підійшла посадова особа та повідомила, що постанова буде готова 24 березня 2025 року. 24.03.2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і там йому надали постанову від 13.03.2025 року.

Зазначає, що відповідно до протоколу №6/130 ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , без поважних причин у всупереч встановлених чинним законодавством вимогам правил військового обліку, про наявність у нього права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, а саме про те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, тобто порушив правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Додатку 2 Прядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП. Просив суд скасувати вказану постанову, оскільки з 13.09.2023 року ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю ІІ групи загальної групи захворювання, а отже про нього є відомості у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, який відноситься до переліку органів , від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді відомості, зазначені в п.17 ч.1 ст.7 цього Закону про встановлення, зміну групи інвалідності.

Окрім цього стверджує, що згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками), адміністраторами яких є державні органи.

Крім того, посилався що ОСОБА_1 не є резервістом та не проходить службу у військовому резерві, а тому не міг порушити дану норму статті, вважав, що норма не поширює на нього свою правову дію та відсутності статусу резервіста. Крім того, вказував, що ОСОБА_1 до проходження військової служби наразі не залучений, у запасі не перебуває, а отже, ним не було порушено вимоги ч.8 ст.2 ЗУ («Про військовий обов`язок і військову службу», що виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року провадження відкрито провадження в справі.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на таку, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку.

05.02.2025 року старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись положеннями ст. 255 КУпАП, склав протокол № 6/130 про те, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в шостому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин і всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, в період з 13.09.2023 по 04.02.2025 не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку, про наявність у нього права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, а саме про те, шо він є особою з інвалідністю ІІІ групи, тобто порушив правила військового обліку в особливий період. Своіми винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Додатку 2 Порядку організації та ведення війського обліку призовників, війсьвовозобов`язаних та резервістів, що призвело по порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період, Тобто скоїв адміністративне проавлопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач надав пояснення про те, що «не мав можливості з`явитися за станом здоров`я».

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14-50 год. 13.03.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у кабінеті №124, другий примірник протоколу отримав, що засвідчено особистим підписом позивача.

13.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , за результатами розгляду матеріалів адміністравтиної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було винесено постанову №1251 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача штраф у розмірі 17000 грн.

В оскаржуваній постанові вказано: «… ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним , під час дії воєнного стану не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 13.09.2023 року по 04.02.2025 р. про наявність у нього права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, а саме про те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, чим порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Додатку 2 Порядку організації та велення війського обліку призовників, війсьвовозобов`язаних та резервістів», що призвело по порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 235 КпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядку №1487).

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про встановлення, зміну групи інвалідності (п. 17 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність заадміністративні правопорушення, мають зворотнусилу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення,зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону,що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

З оскаржуваної постанови видно, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за неповідомлення відповідним органам у період з 13.09.2023 по 04.02.2025 р. про наявність у нього права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, а саме про те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Відтак після набуття чинності Законом №3696-ІХ, яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, саме з 19.05.2024 у позивача виник обов`язок повідомити у семиденний строк орган, в якому він перебуває на обліку, про зміни у персональних даних, зокрема щодо наявності інвалідності.

Приміткою у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до частини 3 ст. 14 Закону №1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації наведено у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII.

Згідно з абзацу 9 ч. 3 ст.14 Закону №1951-VIII для встановлення відомостей, зазначених у пункті 17 частини першої статті 7 цього Закону електронна інформаційна взаємодія (обміну відомостями) здійснюється між органами ведення Реєстру та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

З матеріалів справи видно, що позивач до означених органів для призначення та виплати пенсії чи соціальних виплат не звертався, а тому з вказаних органів отримати інформацію про наявність у нього інвалідності позивач не мав можливості.

Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 0312.2009 № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні. Зважаючи на викладене, Чернівецька обласна медико-соціальна експертна комісія, яка володіла і володіє інформацією про наявність чи зміну групи інвалідності, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров`я.

Вказаний орган відсутній у переліку органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації зазначені у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII.

Вказане свідчить про те, що положення примітки до статті 210 КУпАП не підлягає застосуванню в випадку, який у зв`язку з відсутністю у відповідача, як у органу адміністрування Реєстру, можливості отримати інформацію про інвалідність ОСОБА_1 з інших інформаційно-комунікаційних системам.

Відповідно до пункту 60 Порядку №1487 та ч. 7 ст. 38 Закону №2232-XII медико-соціальні експертні комісії зобов`язані повідомляти у семиденний строк районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки інформацію про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яких визнано особами з інвалідністю, та про зміну групи інвалідності.

Проте вказана норма не звільняє ОСОБА_1 від виконання свого обов`язку - повідомити відповідний ІНФОРМАЦІЯ_5 про зміну своїх персональних даних, зокрема про стан здоров`я згідно з вищевказаних норм законодавства.

Відтак, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Морар Варя Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук Р.М.