Справа № 240/13949/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13949/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує пенсію призначену відповідно до Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Позивач 17.06.2024 року звернувся до Відповідача із заявою щодо виготовлення та направлення до Пенсійного фонду України у Житомирській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії) станом на 01.01.2023 із визначенням в довідці видів грошового забезпечення, з застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розмір) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, однак листом Відповідача від 28.06.2024 йому відмовлено у складенні такої довідки за відсутності підстав. Протиправні, на думку Позивача дії Відповідача, слугували підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Спірні відносини між сторонами в даній справі щодо підстав та порядку проведення перерахунку пенсії врегульовано правовими нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі - Закон № 2262-XII).

Безспірно, відповідно до положень частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, в розумінні вказаної правової норми підставою для проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. А умови і порядок проведення такого перерахунку законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України.

Суд враховує, що саме у відповідності до вказаних положень статті 63 Закону № 2262-XII п.1 постанови КМ України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" було передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених у відповідності до вказаного Закону, у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - постанова № 103).

Сторони визнають, що у відповідності до вимог п.1 постанови № 103 та під час її дії для перерахунку пенсії Позивачу Відповідачем була направлена відповідна довідка до територіального органу Пенсійного фонду України і такий перерахунок проведено.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, передбачених чинними законодавством, для проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ, станом на 01.01.2023 року та наявності чи відсутності у Відповідача обов`язку підготувати та видати безпосередньо Позивачу довідку про розмір його грошового забезпечення для такого перерахунку пенсії.

Суд погоджується із доводами Позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова №704) збільшені складові грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України.

Більш того, положення п.4 Постанови №704 з урахуванням Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 року передбачають, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Тобто, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців як складові їх грошового забезпечення, знаходяться в залежності від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, призводить до збільшення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців як підставу для проведення перерахунку розміру пенсійних виплат особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 2262-XII, до яких відноситься і Позивач.

Зазначене свідчить, що збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами на 1 січня 2023 року, безспірно є підставою для проведення відповідно до положень частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII перерахунку усіх призначених за цим Законом пенсій, в тому числі і Позивачу.

Разом з тим, суд враховує та погоджується із доводами Відповідача, наведеними у відзиві, що Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 (справа № 826/3858/18) п.1 постанови № 103, що передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, визнано протиправним та скасовано. Тобто, станом на 01.01.2023року в розумінні вимог статті 63 Закону № 2262-XII відсутнє рішення Кабінету Міністрів України, яке б передбачало умови, порядок та розміри проведення перерахунку пенсій, призначених у відповідності до вказаного Закону.

Крім того, суд наголошує, що алгоритм дій державних органів, в тому числі Відповідача, в процесі такого перерахунку врегульовано правовими нормами Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок).

Так, пунктом 2 Порядку №45 визначено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Як зазначено в пункті 3 Порядку №45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Тобто, на Відповідача покладено функції зі складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій військовослужбовців у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Разом з тим, Відповідач як уповноважений орган саме на підставі списків Головних управлінь Пенсійного фонду України, а не за зверненням осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, готує довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подає їх головним управлінням Пенсійного фонду України, а не безпосередньо особам, пенсії яких підлягають перерахунку.

Зазначене свідчить, що у Відповідача відповідно до положень Порядку №45 відсутній обов`язок за зверненням Позивача підготувати та надати йому (Позивачу) довідку за відповідною формою про розмір грошового забезпечення, що враховується для проведення чергового перерахунку пенсії з 01.02.2023 року.

Такий обов`язок у Відповідача виникне відповідно до положень Порядку №45 виключно на підставі списків Головного управління Пенсійного фонду України і саме на адресу цього Головного управління Пенсійного фонду України така довідка підлягає направленню.

Одночасно суд враховує, що за приписами положень ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом в постановах від 13.12.2022 року у справі №240/12647/21, в постанові від 02.08.2022 року у справі№440/6017/21 та в постанові від 12 грудня 2023 року у справі №380/1907/23 зроблено висновок, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Більш того, Верховний Суд вважає, що підставою для такого перерахунку може слугувати заява пенсіонера та додані до неї документи, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють органи Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги так як, Відповідач, відмовляючи у наданні Позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на січень 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, положень постанови № 704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які встановлені на 2023 рік для проведення з 01.01.2023 перерахунку основного розміру пенсії, на думку суду, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головної управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та зобов`язання виготовити та подати таку довідку.

Разом з тим, що стосується вимоги Позивача про зобов`язання Відповідача зазначити у довідці конкретні складові (основних та додаткових) та види грошового забезпечення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права.

У спірних правовідносинах питання щодо відсоткового розміру конкретних складових грошового забезпечення та премії в межах цієї справи Відповідачем не досліджувалося, Відповідача не виготовляв та не направляв до ГУ ПФУ України в Житомирській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення Позивача. На час розгляду справи Відповідач взагалі заперечує право Позивача виготовлення оновленої довідки, а не на конкретні розміри складових грошового забезпечення Позивача, які мають бути зазначені у довідці, яка повинна бути направлена до органу Пенсійного фонду.

За таких обставин ця вимога є передчасною. При цьому, суд позбавлений можливості вирішувати вимоги на майбутнє та вирішує спори щодо вже порушених прав, тому така вимога задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.