Справа № 420/30034/24
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа №420/30034/24

адміністративне провадження № К/990/12741/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Уханенка С.А., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі №420/30034/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31 серпня 2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора-чергового чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, невиплачене ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та у зв`язку з прийняттям наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувано пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31 серпня 2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу»;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково:

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн;

- у задоволені решти вимог заяви відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, невиплаченого ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31 серпня 2024 року №2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення.

У цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, невиплаченого ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31 серпня 2024 року №2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення задоволено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, невиплачене йому під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31 серпня 2024 року №2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення, у вигляді премії та додаткової винагороди за період з 15 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року у розмірі 24 863,73 грн.

У решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року залишено без змін.

Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасовано.

Прийнято у справі нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково:

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн;

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн;

- у задоволені решти вимог заяви відмовлено.

26 березня 2025 року до Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі №420/30034/24.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 проходить службу в поліції на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

У касаційній скарзі скаржник посилається на підпункт «а» та зазначає, що розгляд цієї справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на таке.

У Рішенні від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23,188/23) Конституційний Суд України зазначив, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний критерій ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Про якісний критерій свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд зазначає, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, доводи скаржника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду.

Судом також установлено, що касаційна скарга не містить належних доводів, які могли б обґрунтувати дію підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Ураховуючи, що додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та додаткова постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у цій справі з моменту їх ухвалення стали невід`ємною частиною основного судового рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, як вже встановлено, відсутні, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про зупинення виконання судових рішень Судом не вирішується.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі №420/30034/24.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська С.А. Уханенко М.І. Смокович