Справа № 140/1813/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1813/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 відповідач) про стягнення в дохід бюджету податкового боргу в сумі 15 560,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України). Так, зокрема, за відповідачем обліковується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб. Згідно поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №17 від 04.01.2022, ним самостійно обрано ІІ групу єдиного податку, відповідно до якої щомісячні нарахування становлять 20% до розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01 поточного року.

Сума податкового боргу, що підлягає стягненню становить 15 560,00 грн.

Позивачем, в установлені законом строки, вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги №0-0320 від 08.12.2023, та отримана відповідачем 14.12.2023. Проте вказані заходи були проігноровані платником, згідно з даними облікової картки платника податків податковий борг залишається несплаченим.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути в дохід бюджету податковий борг в сумі 15 560,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копія ухвали від 26.02.2025 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою реєстрації, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 13.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак розгляд справи здійснювався на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 10.02.2025 за відповідачем обліковується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб на суму 15560,00 грн.

Згідно поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №17 від 04.01.2022, ним самостійно обрано П групу єдиного податку, відповідно до якої щомісячні нарахування становлять 20% до розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01 поточного року.

Таким чином,

- у 2022 році відповідачу необхідно було сплачувати: по 1 300,00грн. (6 500грн.*20%). Відповідачем не забезпечено сплату по термінах сплати: 20.02.2022 та 20.03.2022 на загальну суму 2 600,00грн.;

- у 2023 році відповідачу необхідно сплачувати: по 1 340,00грн. (6 700грн. *20%). Відповідачем не забезпечено сплату по термінах сплати 20.08.2023, 20.09.2023, 20.10.2023, 20.11.2023 та 20.12.2023 на загальну суму 6 700,00грн.

- у 2024 році відповідачу необхідно сплачувати: по 1 420,00грн. (7 100грн. *20%). Відповідачем не забезпечено сплату по термінах сплати 20.01.2024, 20.02.2024, 20.03.2024 на загальну суму 4 260,00грн.

Крім того, згідно податкового повідомлення-рішення №0021237/03-20-24-04-13/ НОМЕР_1 від 05.08.2024, платнику донараховано штрафних санкцій на суму 2 130,00грн.

Разом з тим, у відповідача наявна переплата на суму 130,00грн.

Таким чином, податковий борг, що підлягає до стягнення становить: 15 560,00грн

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-0320 від 08.12.2023.

Дана податкова вимога рекомендованим листом було направлено відповідачу, та отримана ним 14.12.2023.

Вказана податкова вимога відповідачем в адміністративному чи судовому порядку оскаржена не була.

Таким чином, грошові зобов`язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 15560,00 грн є податковим боргом.

Так, відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Крім цього суд зазначає, що пунктом 45.1 статті 45 ПК України закріплено обов`язок платника податків - фізичної особи визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі та пунктом 42.3 статті 42 ПК України встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси.

З матеріалів справи слідує, що податкова вимога належним чином надіслана відповідачу за відомою контролюючому органу адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Отже, наведене свідчить про виконання контролюючим органом обов`язку надіслання податкової вимоги з повідомленням про вручення відповідачу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. Таким чином, надіслана на адресу відповідача податкова вимога, вважається врученою останньому належним чином.

Несплата відповідачем податкового боргу стала підставою для звернення ГУ ДПС у Волинській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з відповідача у примусовому порядку.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 15.1, 15.2 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Згідно із підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні: грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Як уже було зазначено позивач відповідно до статті 59 ПК України надсилав відповідачу податкову вимогу за формою «Ф» №0-0320 від 08.12.2023, однак податковий борг залишається несплаченим.

Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункти 95.1, 95.2 статті 95 ПК України).

Відтак, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 15560,00 грн, щодо наявності та розміру якого відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву, не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про стягнення податкового боргу у вказаному вище розмірі.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки у даній справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 15560 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя А.Я. Ксензюк