Справа № 420/25766/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25766/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, якою вирішено питання про прийняття звіту про виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у даній справі задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , зокрема:

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 16 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року (2102 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної і додаткових як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року (2102 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 04 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% посадового окладу, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 № 4 (по стройовій частині), та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 04 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: премії у розмірі 204% посадового окладу згідно 13 тарифного розряду, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні відповідно до пункту 1 Додатку 1 доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з (яке застосовується з 01.01.2023), та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення набрало законної сили 12 лютого 2024 року.

09 квітня 2024 року позивачем направлено до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2024 року встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк для надання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі № 420/25766/23.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати у 30 денний строк до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі № 420/25766/23, яке набрало законної сили.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про накладання на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23. Встановлено новий строк для подачі звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду у справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року протягом 30 днів з дня отримання ухвали суду.

13.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23. Клопотання військової частини НОМЕР_1 про встановлення нового строку для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 задоволено. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №420/25766/23. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до суду письмовий звіт про виконання рішення суду по справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року у тримісячний термін з дня отримання копії ухвали.

11.03.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку виконання судового рішення та відомості про хід виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23. Клопотання військової частини НОМЕР_1 про встановлення нового строку для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 задоволено. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №420/25766/23. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до суду письмовий звіт про виконання рішення суду по справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року у тримісячний термін з дня отримання копії ухвали.

Не погодившись з прийнятою ухвалою від 31.03.2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою зобов`язати відповідача подати звіт та накласти на керівника відповідача штраф за невиконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що з боку відповідача не вчиняються дії, направлені на отримання фінансування. Також апелянт наголошує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що відповідач не виконав рішення суду та як наслідок має понести відповідальність у формі штрафу. Тривале невиконання рішення суду вказує на умисні дії відповідача та його недобросовісну поведінку.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржувану ухвалу. Відповідач наголошує, що є розпорядником коштів нижчого рівня та відноситься до неприбуткових організацій, тому виконання рішення суду поставлено в залежність від виділених коштів. В свою чергу, військова частина систематично включає в щомісячні заявки-розрахунки потребу у виділенні коштів, в тому числі, щодо позивача, що вірно враховано судом першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.311, ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19 грудня 2024 року.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Отже, з 19 грудня 2024 року питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.

Відповідно до ч.1 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу .Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Згідно з ч.2, 3 ст. 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною п`ятою ст. 382-3 КАС України визначено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Згідно з ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, на етапі перевірки звіту суб`єкта владних повноважень, який стосується, зокрема, виплати заборгованості з нарахованих, але невиплачених сум пенсій, суд має можливість врахувати добросовісну поведінку боржника, яка полягає у вчинені достатніх та вичерпних дій задля забезпечення органу у фінансуванні та не накладати стягнення у вигляді штрафу на керівника боржника. У такому випадку сум встановлює новий строк, який становить від 10 днів до трьох місяців.

Як вбачається з поданого звіту військової частини від 10.03.2025 року та доданих до нього матеріалів, 28.02.2025 року командування військової частини НОМЕР_1 направило інформацію щодо розпорядження від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №220/13/18609 щодо потреби у коштах станом на 1 березня 2025 року. Станом на 10.03.2025 року кошти на КЕКВ 2800 щодо виконання судового рішення не надійшли (а.с.9).

Крім того, до суду апеляційної інстанції відповідачем подано виписки з рахунку військової частини НОМЕР_1 станом на 07.01.2025 року, 04.02.2025 року, 01.03.2025 року та 03.04.2025 року, з яких вбачається надходження коштів на КЕКВ 2800, однак існуюча кредитна заборгованість перевищує наявні кошти.

Також колегія суддів дослідила надані відповідачем заявки-розрахунки потреби в коштах на січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року та квітень 2025 року, до яких включено потребу у виплаті ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 506 989 грн на виконання рішення суду.

Наведене свідчить про вчинення відповідачем активних дій для виконання судового рішення в частині забезпечення фінансування у сумі 506 989 грн, однак внаслідок відсутності бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень судове рішення в частині виплати заборгованості залишається невиконаним.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності під час виконання рішення у справі №420/25766/23, а його керівник вчинив достатніх і вичерпних дій, спрямованих на виконання судового рішення та встановлення бюджетних асигнувань, що виключає можливість застосування до нього негативних наслідків, встановлених ст.382 КАС України.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і постановив процесуальні рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу (п.25 ч.1 ст.294 КАС України), після її перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко