Справа № 161/2869/25
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2869/25
Провадження № 2-а/161/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Хилько О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративною позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов мотивовано тим, що 24.01.2025 року інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Денисюком Ю.В. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №755879, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, які можуть підтвердити наявність в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, як стверджує позивач, поліцейським не було здобуто жодних доказів його винуватості у вчинені вказаних адміністративних правопорушень.

Посилаючись на наведені обставини, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №755879 від 27.01.2025 року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

05.03.2025 року представником позивача надано суду заяву про виконання вимог ухвали суду від 13.02.2025 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

25.03.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2025 року відповідачем надано суду матеріали, які стали підставою винесення постанови серії БАД №755879 від 27.01.2025 року відносно ОСОБА_1

26.03.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що доказом вини позивача у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, є фактичні дані, відображені у відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення не було надано, а ті обставини з яких позивач просить скасувати постанову, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.01.2025 року інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Денисюком Ю.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №755879, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачені, ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту цієї постанови встановлено, що 24.01.2025 року, о 20 год. 07 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна, 32 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPEL ZEFIRA», н.з. НОМЕР_1 , в якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пори доби, при цьому у водія був відсутній поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена карта»), чим порушив п.п. 31.4.3 (в), п.2.1 (ґ) ПДР, та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, суд виходить із того, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Приписами п. 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови позивачеві, зокрема, ставиться у вину не виконання вимог п.п. 31.4.3 (в), п.2.1 (ґ) ПДР.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «б» п.31.6 ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Відповідно до пункту 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Як визначено в ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів, що полягає, зокрема, у випадку, коли у темну пору доби не горять лампа лівої фари в режимі ближнього світла, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

В силу підпункту «а» п.2.4 (а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На прохання позивача розгляд справи працівниками поліції була відкладена на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року.

До початку розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором було пред`явлено вимогу позивачу пред`явити поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена карта»), на що останній зазначив, що він є учасником бойових дій тому поліс страхування у нього відсутній.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» від 24.05.2024 року розмір страхової премії за внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків для страхувальника, який є: громадянином України - учасником бойових дій, постраждалим учасником Революції Гідності, учасником війни, особою з інвалідністю II групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до I або II категорії, пенсіонером, - щодо транспортного засобу, який має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних або потужність електродвигуна до 100 кіловат включно та належить йому на праві власності, за умови керування таким транспортним засобом виключно страхувальником або особою, яка також належить до категорій, визначених цією частиною, та використання транспортного засобу без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів та/або вантажу.

Згідно даних бази МТСБУ, станом на 24.01.2025 року, на транспортний засіб «OPEL ZEFIRA», н.з. НОМЕР_1 страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карта») обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не оформлювався, таким чином позивачем було порушено п.2.1 (ґ) ПДР.

Отже, керування водієм транспортним засобом, що не має полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, доданого в електронному вигляді до відзиву, вбачається, що 24.01.2025 року о 20 год. 07 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна транспортний засіб марки «OPEL ZEFIRA», н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівником поліції, котрий повідомив, що причиною зупинки є та обставина, що у темну пору доби в автомобілі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Позивач не заперечував факт керування транспортним засобом та те, що у вказаному автомобілі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Також на запитання поліцейського ОСОБА_1 відповів, що у нього відсутній страховий поліс.

Таким чином, на думку суду, вказаний відеозапис підтверджує винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. слід залишити за ним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.2, 9, 19, 20, 77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення, постанову інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Денисюка Ю.В. № 755879 від 27.01.2025 року - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 18 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович