Справа № 480/10023/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, і просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України № 11/ІІІ/24/67 від 28.08.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач долучився з 01.03.2022 до активної участі у національному супротиві у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, виконував заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на території міста Суми та Сумського району. У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ), однак відповідач відмовив у задоволенні заяви. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу прийняла міжвідомча комісія на своєму засіданні 28.08.2024 (рішення від 28.08.2024 № 11/ІІІ/24/67). Міністерство ветеранів не уповноважене ні надавати статус учасника бойових дій, ні відмовляти у його наданні.
Крім того, пунктами 19 та 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ визначені різні категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій, та визначено різний механізм отримання такого статусу.
Для встановлення статусу учасника бойових дій саме на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ особа повинна була брати участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Добровольче формування (в розумінні пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ) та добровольче формування територіальної громади (в розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ) є різними добровольчими формуваннями, за участь в яких встановлений різний механізм набуття статусу учасника бойових дій. Таким чином, позивач відноситься до категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ як особа, яка входила до складу добровольчого формування територіальної громади, та брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Також відповідач зазначив, що Міжвідомча комісія на своєму засіданні 28.08.2024, розглядаючи заяву позивача, встановила, що позивачем, як підставу для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ, була додана довідка в/ч НОМЕР_2 від 29.02.2024 № 2/1204, згідно якої позивач у період з 08.03.2022 по 25.03.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту i безпеки населення та інтересів держави, проте не зазначено яким чином позивач брав безпосередню участь у заходах, зазначені лише бойові розпорядження від 12.03.2022 №6, від 26.032022 №34, від 29.03.2022 №51. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не подав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), а тому для відповідача не убачається можливим визначити, яким чином та на підставі яких критеріїв адвокатом визначається розмір встановленого позивачу гонорару у розмірі 1500,00 грн, зокрема виходячи із врахування складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката або будь-які інші обставини, із зрозумілим обґрунтованим переліком їх вартості.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що до часу укладення контракту, тобто 02.04.2022, позивач формально не входив до складу добровольчого формування територіальної громади, створеного відповідно до п.п. 2 а. 1 ст. 1 ЗУ "Про основи національного супротиву", оскільки його на той момент не існувало, а в складі самостійно створеного добровольчого формування. Інформацію про створення ДФТГ вдалось отримати лише в жовтні 2024 року.
Таким чином, у відповідача не було та не має підстав стверджувати, що позивач не відноситься до категорій осіб, які мають право на отримання статусу учасника бойових дій згідно пункту 25 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки у період з 08.03.2022 по 25.03.2022 позивач у складі добровольчого формування у взаємодії із Збройними Силами України, брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, що підтверджено в порядку, визначеному законодавством - довідкою командира відповідної військової частини.
Також зобов`язано Міністерство у справах ветеранів України надати суду, належним чином завірену копію протоколу №11 від 28.08.2024.
Крім того, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати суду інформацію та документи на її підтвердження щодо участі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема, але не виключно бойові розпорядження, журнали бойових дій, оперативних завдань, рапорти, тощо.
Зобов`язано ОСОБА_1 , надати суду інформацію та документи на її підтвердження щодо того у яких конкретних заходах, необхідних для забезпечення оборони України брав участь особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу у період з 08.03.2022 по 25.03.2022, а також інформацію щодо конкретних бойових (службових) завдань, які виконував у це період.
Ухвалою суду від 21.02.2025 залучено до участі у справі Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як другого відповідача.
Від відповідача Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що всі документи підтверджували, що позивач брав участь у відповідних заходах у складі добровольчого формування Сумської територіальної громади № 4.
Також наголошує, що у довідці від 29.02.2022 № 2/1204 зазначено, що позивач виконував бойові розпорядження від 12.03.2022 № 6, від 26.03.2022 № 34, від 29.03.2022 №51, але зазначене протирічить зазначеним даним у позовній заяві, оскільки позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України тільки у період з 08.03.2022 по 25.03.2022 як це вказано у довідці від 29.02.2022 № 2/1204, а також у контракті з добровольчим формуванням Сумської територіальної громади № 4 який набув чинності з 08.03.2022, тим самим зазначенні данні спростовують виконання позивачем бойових розпоряджень від 12.03.2022 № 6, від 26.03.2022 № 34, від 29.03.2022 № 51.
Позивачем також у заяві про надання статусу учасника бойових дій було зазначено, що він брав безпосередню участь у вищезазначених заходах з 08.03.2022 по 25.03.2022 у складі добровольчого формування Сумської міської територіальної громади.
На підтвердження зазначеного позивачем було додано копію контракту добровольця територіальної оборони, укладеного між ОСОБА_1 та добровольчим формуванням ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з пунктом 13 якого позивач з 08.03.2022 був зарахований до складу добровольчого формування територіальної громади.
Можливість отримання статусу учасника бойових дій у зв`язку з участю у складі ДФТГ у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з`явилася 21.03.2022 із набранням чинності Законом України від 15.03.2022 № 2121-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій", яким пункт 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ було доповнено членами ДФТГ. При цьому, підпунктом 1 пункту 2 розділу II "Перехідні положення" цього Закону було передбачено право на отримання статусу учасника бойових дій особами, зазначеними у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, які брали участь у зазначених заходах до набрання чинності цим Законом.
Відтак між можливістю отримати статус учасника бойових дій у складі ДФТГ (21.03.2022) та можливістю отримати цей статус у складі добровольчого формування (05.02.2023) пройшло більше 10 місяців. У разі ототожнення вказаних понять необхідність у Законі України від 12.01.2023 № 2864-ІХ взагалі б була відсутня.
Вважає, що із поданих позивачем на розгляд міжвідомчої комісії документів можна однозначно зробити висновок, що позивач брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі саме добровольчого формування територіальної громади (як це передбачено пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ), а не у складі добровольчого формування (як це передбачено пунктом 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ).
Таким чином, виходячи із норм чинного законодавства та зазначених документів, наданих до позовної заяви, позивач відноситься до категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ як особа, яка входила до складу добровольчого формування територіальної громади, та брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що згідно з пунктами 19, 21 Порядку № 413 виходить за межі компетенції міжвідомчої комісії. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Стосовно витрат на стягнення правничої допомоги представник Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій зазначив, що надані позивачем документи виключно фіксують домовленість із адвокатом щодо надання послуг, а також підтверджують статус адвоката та його повноваження діяти від імені позивача у суді. Будь яких документів, які б обґрунтовували заявлену позивачем до відшкодування суму на витрати правової допомоги, зокрема детальний опис робіт (послуг) виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбачених частиною четвертою статті 134 КАС України, позивачем не надано.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 02.04.2022 позивачем укладено контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ОСОБА_3 . Відповідно до п.13 вказаного контракту визначено, що контракт набирає чинності з 08.03.2022 (а.с.9-10).
Командиром військової частини НОМЕР_2 видано довідку про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави №2/1204 від 23.02.2024 (а.с.6) про те, що позивач дійсно в період з 08.03.2022 по 25.03.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Суми. Підставою видачі вказаної довідки зазначено: бойове розпорядження №6 від 12.03.2022, бойове розпорядження №34 від 26.03.2022, бойове розпорядження №51 від 29.03.2022.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08.03.2024, у якій просив розглянути його документи на засіданні Комісії щодо надання йому статусу учасника бойових дій за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. До вказаної заяви позивач додав: копію контракту добровольця територіальної оборони; довідку командира в/ч НОМЕР_2 від 29.02.2024 №2/1204 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; додаткові документи.
Міжвідомча комісія на своєму засіданні 28.08.2024 розглянула заяву позивача та прийняла рішення №11/ІІІ/24/67 відмовити позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с. 16).
Так, відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно довідки в/ч від 29.09.2024 №2-1204 позивач самостійно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 08.03.2022 по 25.03.2022. Однак, згідно з п. 13 наданого контракту добровольця територіальної оборони, укладеного між позивачем та Добровольчим формуванням №4 Сумської міської територіальної громади, заявник був зарахований до складу цього добровольчого формування територіальної громади. Таким чином, інформація про самостійну участь позивача у заходах необхідних для забезпечення оборони України, спростовуються наданим контрактом. Відтак, надання статусу УБД членам добровольчих формувань територіальних громад відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону виходить за межі компетенції міжвідомчої комісії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII, який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно зі статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.
У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).
Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.
Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 № 43, затверджено Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі по тексту - Положення №43).

Відповідно до Положення "Про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що затверджено наказом Міністерства у справах ветеранів України 26 лютого 2021 року № 43, основними завданнями міжвідомчої комісії в світлі цього судового спору є:

1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

2) надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII;

3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України".

Частиною 2 розділу ІІ Положення №43 визначено, що Міжвідомча комісія має право, зокрема:

1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;

2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

...

6) уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів;

7) приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу;

...

10) повертати документи щодо надання статусу учасника бойових дій комісіям при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах у разі відсутності в поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (стосовно осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 1 цього розділу).

Підстави для відмови міжвідомчої комісії в наданні статусу учасника бойових дій врегульовані п. 5 розділу ІІІ Положення №43, відповідно до якого Міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

3) виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України або подання недостовірних даних про особу;

4) виявлення факту підробки поданих документів;

5) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Матеріалами справи підтверджується, що командиром військової частини НОМЕР_2 було видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України №2/1204 від 23.02.2024 про те, що позивач дійсно в період з 08.03.2022 по 25.03.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України м. Суми (а.с.6).

Також, 02.04.2022 позивачем укладено контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі командира цього ДФТГ ОСОБА_3 , згідно з п. 13 цей контракт діє з 08.03.2022 (а.с. 9-10).

Позивач прийняв присягу добровольця територіальної громади 02.04.2022, що також підтверджується копією контракту добровольця територіальної оборони (а.с. 9).

Доказів, що піддають сумніву достовірність зазначених у довідці відомостей, міжвідомчою комісією в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Аналізуючи п. 5 розділу ІІІ Положення № 43, в якому вказані вичерпні випадки відмови в наданні статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова за відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій можлива лише в наслідок дослідження доказів та надання їм належної оцінки у випадку не підтвердження права особи на отримання такого статусу, а не у випадку непідвідомчості цього питання міжвідомчій комісії.

Між тим, судовим розглядом встановлено, що оскаржуваним рішенням Міжвідомчої комісії позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій саме, у зв`язку з відсутністю правових підстав, відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Проте, відповідачем не обґрунтовано в цьому рішенні, що відсутність правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, відповідно до п. 25. ч. 1 ст. 1 ст. 6 Закону № 3551-XII пов`язана з наявністю підстав для надання такого статусу за п. 19 ч. 1 ст. Закону № 3551-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати спірне рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву позивача про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 24.03.2025 по справі №480/9768/24.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 ч.ч 1, 3 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрат на професійну правничу допомогу віднесено до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про професійну правничу допомогу від 15.11.2024, акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги №65 від 15.11.2024, платіжну інструкцію від 18.11.2024 на суму 1500,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу, зазначив, що в наданих позивачем доказів у підтвердження витрат на правничу допомогу відсутні оціночні критерії їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, неможливо дослідити обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначених в тому числі в акті наданих послуг (правової допомоги), складність та якість складених документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, ціні позову.

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Отже, складення позовної заяви не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать її зміст та обсяг.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" від 28.08.2024 № 11/ІІІ/24/67, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) про надання йому статусу учасника бойових дій від 08.03.2024, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ( АДРЕСА_3 , ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька