Справа № 465/78/25
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

465/78/25
2-а/465/117/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16.04.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення № 428 від 02.10.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.02.2025 року визнано неповажними підстави, викладені в заяві позивача, для поновлення йому строку на звернення до адміністративного суду, а вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Зокрема, як зазначено в ухвалі судді, позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відповідно до якої останній зазначає, що із оскаржуваною постановою ознайомився лише 04.11.2024 року, коли отримав її засобами поштового зв`язку, після чого 11.11.2024 року звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом для її оскарження.

На переконання судді, наведені позивачем обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку, адже з таких вбачається, що після отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 уже оскаржував її в судовому порядку і з адміністративним позовом щодо тієї ж постанови у справі про адміністративне правопорушення звертається до суду не вперше. Водночас позивач у своїй заяві не вказав, яке рішення було прийнято судом за його першою позовною заявою, чим і коли завершилося судове провадження, а також коли позивач дізнався про його результати. Більш того, належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин, як і отримання ним копії оскаржуваної постанови 04.11.2024 року, позивачем не надано. Суддя в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12.02.2025 року звернув увагу позивача на те, що це має важливе значення, адже згідно представленого поштового конверта, яким здійснювалась відправка на адресу ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, поштове відправлення згідно проставленого штемпеля оформлене 10.10.2024 року. За таких обставин достовірні докази того, що позивач отримав таке відправлення власне 04.11.2024 року, як він на цьому наполягає, немає. Крім цього, саме по собі зазначення того факту, що позивач уже звертався з позовом про оскарження постанови, не тільки не є самодостатньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, а, навпаки, вимагає конкретизації наслідків розгляду такого позову, оскільки у випадку його вирішення по суті або ж закриття провадження у справі повторне звернення з адміністративним позовом не допускається. Тому позивачу було вказано на необхідність належно відобразити зазначені обставини і викласти інші підстави для поновлення строку на звернення з адміністративним позовом з доданням відповідних доказів на їх підтвердження.

А тому, ухвалою судді від 12.02.2025 року позивачу було запропоновано у межах визначеного строку для усунення недоліків вказати інші підстави для поновлення строку на звернення до адміністративного суду, надати докази на їх підтвердження, викласти відомості про результати розгляду первісного позову про скасування постанови, надати належні докази отримання оскаржуваної постанови саме 04.11.2024 року, а також докази відсутності перешкод для повторного звернення до суду (копію рішення за першим позовом, докази часу отримання судового рішення).

На виконання вимог ухвали позивачем подано до суду заяву про поновлення та продовження процесуальних строків від 21.02.2025 року, відповідно до якої останній зазначає, що жодним чином не був поінформований про факт підготовки (складання протоколу) та ухвалення постанови, а з її текстом ознайомився лише 04.11.2024 року, коли виявив примірник постанови у поштовій скриньці за місцем його реєстрації, надісланий простим поштовим відправленням.

Позивач вказав, що копія поштового конверту, у якому була виявлена постанова, долучається ним до заяви не як доказ на підтвердження дати його отримання, що у випадку простого поштового відправлення достеменно встановити неможливо, але як доказ на підтвердження факту надсилання відповідачем постанови способом простого поштового відправлення. Саме факт надсилання відповідачем постанови у формі простого (не рекомендованого) поштового відправлення призвів, зокрема, до неочевидності, неможливості точного встановлення, а, відтак, і дотримання часових термінів за даною справою, що примусило його звернутись з проханням про поновлення та продовження процесуальних строків.

Досліджуючи поважність вказаних позивачем причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду, суддя зазначає наступне.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.10.2019 року у справі № 140/721/19 та від 24.02.2021 року у справі № 540/2097/18.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеєр проти Бельгії").

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 30.08.2006 року (справа "Каменівська проти України") також вказав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Водночас, як встановлено при вивченні заяви ОСОБА_1 від 21.02.2025 року про поновлення та продовження процесуальних строків, позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 12.02.2025 року про залишення позову без руху. Зокрема, позивачем не надано належні докази отримання оскаржуваної постанови саме 04.11.2024 року, беручи до уваги те, що поштове відправлення на адресу позивача, згідно проставленого штемпеля, оформлене 10.10.2024 року.

На переконання суду, посилання позивача на те, що оскаржувана постанова надіслана йому простим поштовим відправленням не може слугувати єдиною та достатньою підставою для поновлення строку для звернення до суду.

Позивачем не наведено обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, зокрема звернення до суду із адміністративним позовом.

Поза увагою судді також не може залишатися той факт, що позивач ОСОБА_1 уже звертався до Франківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Франківської районної адміністрації м. Львова про скасування постанови адміністративної комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення № 428 від 02.10.2024 року. Таким чином, у провадженні суду уже перебувала справа №465/8938/24 за його аналогічним позовом, в межах якої ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03.12.2024 року адміністративний позов було повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали судді від 18.11.2024 року про залишення позову без руху. З наведеного слідує, що, не виконавши ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, наслідком чого стало повернення такої позовної заяви позивачу, останній, знову подавши до суду аналогічний позов, намагається домогтися поновлення йому строку на звернення до адміністративного суду лише на підставі того, що оскаржувана постанова направлялася йому відповідачем простим поштовим відправленням, при цьому, нічого не зазначаючи у своїй заяві про поновлення і продовження процесуальних строків від 21.02.2025 року про причини невиконання ним вимог ухвали про залишення первісного аналогічного позову без руху. Зазначене вказує на те, що позивач навмисне уникає згадок про факт звернення до суду з аналогічним позовом в межах справи №465/8938/24 і повернення йому позову в такій з підстав невиконання ним вимог ухвали судді про залишення позову без руху, водночас намагається створити хибне уявлення про наявність підстав для поновлення йому процесуальних строків, які, нібито, виникли внаслідок направлення йому копії оскаржуваної постанови адміністративної комісії простим поштовим відправленням. Зазначені дії позивача свідчать про його намагання схилити суд до часткової і поверхневої оцінки фактичних обставин, якими обгрунтовується заява про поновлення і продовження процесуальних строків, лише з метою в будь-який спосіб домогтися поновлення строку на звернення до адміністративного суду, приховавши свою процесуальну бездіяльність у первісно поданому аналогічному позові, який був повернутий позивачу.

Однак, навіть повернення раніше поданого позову не може бути самодостатньою, поважною причиною пропуску строку для звернення до суду. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.03.2019 року у справі №826/13430/17.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі №990/115/22 зроблено правовий висновок про те, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У даному випадку позивач жодних доказів наявності об`єктивних перешкод своєчасно звернутися до суду не надав, водночас лише формально посилається як на підставу для поновлення процесуального строку на факт отримання постанови 04.11.2024 року, що не підтверджується жодними доказами.

Відповідно до положень ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відповідно до п.п.1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду обставини пропуску такого строку не можна вважати поважними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, позивач вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав, доказів поважності причин ним пропуску строку на звернення до адміністративного суду не надав, позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.123, 169, 248 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заявах позивача ОСОБА_1 від 06.01.2025 року та від 21.02.2025 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Величко О.В.