Справа № 260/5002/24
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/5002/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

учасники судового процесу - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо мобілізації під час дії особливого періоду ОСОБА_1 , як особу, яка не досягла 25-річного віку;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти дії щодо скасування рішення про мобілізацію ОСОБА_1 ;

3) визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

4) судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу станом на 06.06.2021 року виповнилося лише 21 рік, він не проходив базової загальновійськової підготовки, а ні строкової військової служби, не здобував військової спеціальності та згідно запису у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного підлягав повторному медичному огляду через 5 років після його проведення, а саме до 04.02.2025 року). Представник позивача вказує на те, що мобілізація позивача як особи, яка не досягла 25 років лише на тій підставі, що 25.11.2020 року призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 він був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, є порушенням таких складових принципу верховенства права як справедливість, розумність, а також правова визначеність. Існуюча у законодавстві прогалина не може використовуватися для мобілізації осіб, що не досягли 25 років та були визнані непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, одночасно за обставин, коли їхні однолітки, які були визнані ВЛК придатними до військової служби, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що не досягли 25 років. Протилежний підхід істотно порушуватиме права мобілізованих осіб, що не досягли 25 річного віку та взагалі не мають досвіду проходження військової служби.

Разом з тим, вказує на те, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження повного та належного проведення медичного огляду позивача, вивчення та оцінки стану його здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення ступеня придатності до військової служби та загалом проігнорував подані в інтересах позивача адвокатські запити з проханням надати відповідну інформацію.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, та разом з тим витребувано у відповідача належним чином завірені копії документів з особової справи ОСОБА_1 , в тому числі копію оскаржуваного наказу про мобілізацію ОСОБА_1 .

05.08.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, зокрема те, що позивач був затриманий Державною прикордонною службою при спробі незаконного перетину поза пунктом пропуску після чого був супроводжений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) для уточнення військово-облікових даних, оскільки не зміг пред`явити військово-обліковий документ, посилаючись на те, що що він у нього в електронному вигляді, однак пристрій, на якому він міститься розряджений. Під час уточнення військово-облікових даних позивач не надав підтверджуючих документів та інформації, які б давали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. зазначає, що станом на момент уточнення даних згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" позивач мав статус "не придатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" та підлягав на військову службу під час мобілізації.

04.11.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що з огляду на те, що призов на військову службу за мобілізацією позивача здійснено з численними порушеннями законодавства, а тому такі дії відповідача слід визнати протиправними та скасувати прийняті за їх результатами рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання, учасники справи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки, разом з тим представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши та розглянувши подані учасниками документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 (а.с.15).

Призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 25.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час, що не заперечується сторонами.

06.06.2024 року позивач взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що також не заперечується сторонами.

06.06.2024 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд та за результатами такого встановлено придатність останнього до військової служби, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду та довідкою військово-лікарської комісії №123/21/1016, згідно кутового штампу від 06.06.2024 за №33655 (надалі по тексту довідка ВЛК) (а.с. 53-54).

Відповідно до акту від підписання картки медичного обстеження та медичного огляду від 06.06.2024 року зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від підписання картки обстеження та медичного огляду (а.с. 55).

Як свідчить зміст витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.06.2024 за №251, солдата ОСОБА_1 , направлено для проходження військової служби військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку від 06.06.2024 року №3456, які призвані та відправлені в складі команди НОМЕР_2 (а.с. 56).

Представник позивача адвокат Цімура Яромир Володимирович звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , з адвокатськими запитами від 12.06.2024 за №А3/28/06-24 та №А3/29/06-24, в яких просив надати документи з особової справи позивача та повідомити про правові підстави мобілізації останнього, як громадянина України, котрий не досяг 25 років (а.с.19-20).

Згодом, 19.06.2024, представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 , Міністерства оборони України, Військової служби правопорядку у ЗСУ, Уповноваженого ВРУ з прав людини зі скаргою, у якій просив притягнути до відповідальності працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 , які 06.06.2024 незаконно затримали, примусово доставили ОСОБА_1 до центру комплектування, де протиправно направили на проходження ВЛК та мобілізували останнього. Вимагав звільнити ОСОБА_1 з військової служби, як незаконно мобілізованого (а.с.21-22).

Проте, матеріали справи не містять відповіді органів, до яких звертався представник позивача.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в чинній редакції).

Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 за №389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-XII).

Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктами 1, 4 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 передбачено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 за №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі також триває.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на дату прийняття рішення у цій справі на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.

Частиною 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції до 18.05.2024) встановлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу (абзац восьмий).

За змістом частини 1 статті 18 Закону №2232-ХІІ (в редакції до 18.05.2024), від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, які, зокрема, визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Згідно з положеннями статті 27 Закону №2232-ХІІ (в редакції до 18.05.2024) у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.

До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.

До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 25.11.2020 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, звільнений від призову на військову службу та переданий на військовий облік військовозобов`язаних запасу.

Таким чином, факт звільнення позивача від призову на строкову військову службу в силу вимог пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ слугував підставою для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, який набув чинності 18.05.2024, внесено ряд змін до Закону №2232-ХІІ.

Зокрема, такими змінами строкову військову службу змінено на базову військову службу.

Також, в силу вимог частини 10 статті 2 Закону №2232-ХІІ (в редакції з 18.05.2024) зобов`язано громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За правилами пунктів 1 та 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції з 18.05.2024) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років, зокрема, які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд;

на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби.

При цьому жодним нормативно-правовим актом, якими регулюються питання взяття чи зняття з військового обліку, проходження військової служби тощо, не передбачено зміни статусу громадянина з «військовозобов`язаного» на «призовника», лише навпаки.

Той факт, що на час спірних правовідносин позивачу не виповнилось 25 років, тобто віку, з якого громадяни підлягають мобілізації, не є єдиною безумовною підставою для постановки його на військовий облік призовників, оскільки він за правилами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції з 18.05.2024) підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як особа, яка відповідно до статті 18 цього Закону звільнена від направлення для проходження базової (до 18.05.2024 строкової) військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ (в редакції з 18.05.2024) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Оскільки позивач має статус військовозобов`язаного запасу, то в силу вимог чинного на даний час законодавства він підлягає призову на військову службу під час мобілізації, незважаючи на факт не досягнення 25-річного віку.

При цьому згідно з вимогами Закону №2232-ХІІ на військову службу можуть бути призвані громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (статті 20, 22 цього Закону), та призов здійснюється за різних підстав для різних категорій осіб по військовому обов`язку.

Разом з тим суд зауважує, що Верховною Радою України 09.10.2024 у другому читанні ухвалено Закон №4006IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо проходження військової служби під час мобілізації особами, які не досягли 25-річного віку», яким передбачено Розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 16, ст. 255) доповнити пунктом 4 такого змісту:

« 4. Упродовж дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102IX, військовозобов`язані, які до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621IX були визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення ними 25-річного віку. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою».

Дані зміни до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наберуть чинності після підписання Президентом України Закону №4006IX та його опублікування.

Отже, лише з моменту набуття чинності такими змінами позивач як особа, яка була визнана за станом здоров`я непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, не підлягатиме призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку.

Що стосується посилань представника позивача на те, що відповідач не надав доказів підтвердження повного та належного проведення медичного огляду позивача, вивчення та оцінки його здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, то суд зазначає наступне.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі по тексту також Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (надалі по тексту також - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (надалі по тексту також - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно правового регулювання, закріпленого пунктом 1.2 розділу І Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (надалі по тексту також - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пункт 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 передбачає, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (ЦВЛК) покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку, вказане передбачається підпунктом. 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Виходячи з наведених правових норм у їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оскаржується рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на визначений позивачем предмет спору у справі, суд перевіряє законність постанови військово-лікарської комісії виключно в межах дотримання процедури її ухвалення.

Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І наведеного вище Положення №402 ВЛК територіального центру комплектування належать до позаштатних постійно діючих ВЛК.

Підпунктом 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

Згідно з підпунктом 2.6.11 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення № 402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені.

Підпунктом 2.10.1 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами. Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.

Порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період визначений главою 3 розділу ІІ Положення №402.

Судом встановлено, що за результатами проведеного 06.06.2024 медичного огляду позивача військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято постанову, оформлену довідкою №123/21/1016 (згідно кутового штампу від 06.06.2024 за №3365), якою позивача визнано придатним до військової служби на підставі графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ.

Згідно абзацу 2 пункту 3.2. глави 3 розділу ІІ Положення №402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду з метою встановлення придатності до військової служби ОСОБА_1 06.06.2024 останнього оглянуто терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, психіатром, травматологом. У картці також містяться відомості про проведені 06.06.2024 додаткові методи обстеження (флюрографія органів грудної клітки).

Відповідно до акту від 06.06.2024 року позивач відмовився від підписання картки обстеження та медичного огляду.

Разом з тим, позивачем не надано жодного обґрунтування доводів щодо неналежного проведення медичного огляду, не зазначено, в чому проявилась така неналежність. Наявними у справі доказами не підтверджено незастосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, порушення процедури проведення медичного огляду, що призвело до неправомірного висновку щодо стану здоров`я позивача та придатності до військової служби.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що постанова ВЛК, оформлена довідкою №123/21/1016 (згідно кутового штампу від 06.06.2024 за №3365), є протиправною за процедурою її прийняття.

Суд вказує на те, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби у воєнний час, позивач мав право оскаржити такий висновок до комісії обласного рівня або до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.

Також у разі погіршення стану здоров`я під час проходження військової служби позивач мав право звернутися за підпорядкуванням до командира військової частини для направлення на проведення медичного огляду ВЛК.

У матеріалах справи відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 та до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку ВЛК, та проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби.

Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові від 07.12.2018 у справі №819/630/17, виключено на лікарські комісії покладений обов`язок щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначання придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та військовозобов`язаних.

У свою чергу, позивач не позбавлений права на проходження повторного обстеження стану здоров`я військово-лікарською комісією для встановлення ступеня придатності до військової служби.

Окремо потрібно зазначити про те, що позивачем не надано суду доказів про застосування під час проведення мобілізації до останнього фізичної сили, "залякувань кримінальною відповідальністю", "тиску" і "погроз" з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відтак, суд вважає, що доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження і спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав зазначених у позовній заяві.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.04.2025 року.

Суддя С.А. Гебеш