Справа № 640/13577/21
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/13577/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі також позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу від 27.04.2021 ВП №64007264 на суму 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області виконано рішення Окружного адміністративного суд м. Києва у справі № 640/19137/19 у зазначений спосіб не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, вважає, що постанова про накладення штрафу прийнята без урахування всіх обставин невиконання судового рішення. Крім того, зазначає, що державним виконавцем не було належним чином досліджено всі докази надані Головним управлінням та безпідставно зазначено про невиконання позивачем рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Копію ухвали суду від 26.07.2021 відповідач отримав 08.09.2021, однак відповідач не скористався правом на надання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 12.03.2025, про що свідчить штамп вхідної реєстрації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/13577/21 передано до провадження судді Клочка К.І.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2020 у справі №640/19137/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75% суми підвищення пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22.10.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №640/19137/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та раніше виплачених сум.

29.12.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64007264, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №640/19137/19, виданого 22.10.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №640/19137/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та раніше виплачених сум.

22.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду у Київській області надіслало документи за вх.№ 866 щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/19137/19 в яких зазначено, що на виконання зазначеного рішення суду Головне управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року. Розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 5 098, 30 грн. Сума доплати по перерахунку за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року становить 3 832, 88 грн. Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде здійснено в межах відповідних бюджетних призначень.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. про накладення штрафу від 17.03.2021 ВП №64007264 за невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. про накладення штрафу від 27.04.2023 ВП №64007264 за повторне невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь держави у розмірі 10200 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 та пункту 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII зазначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на викладене суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 березня 2024 року у справі №560/18384/23.

Як вже зазначалось вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2020 у справі №640/19137/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75% суми підвищення пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22.10.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №640/19137/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та раніше виплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. про накладення штрафу від 17.03.2021 ВП №64007264 за невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. про накладення штрафу від 27.04.2023 ВП №64007264 за повторне невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь держави у розмірі 10200 грн.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивачем вчинялися заходи з метою виконання рішення суду, а саме здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № N/A201-ДПА з 01 листопада 2020 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Розмір пенсії склав 5098,30 грн.

Крім того, позивачем 20 жовтня 2020 року здійснено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A 201 за Дорученням № Д N/A201/8 за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року. Сума доплати становить 3 832, 88 грн.

Проте, позивач зазначає, що часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як боржнику у виконавчому провадженні, перешкоджали виплаті частини коштів за рішенням суду через відсутність бюджетних асигнувань з Державного бюджету України.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до пунктів 13-17 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції чинної на час виникнення правовідносин), Пенсійний фонд у межах своїх повноважень бере участь у формуванні пропозицій до структури та змісту бюджетних програм, пов`язаних із пенсійним забезпеченням, підготовці бюджетних запитів до проекту Державного бюджету України на наступні бюджетні періоди, а також здійснює прогнозні розрахунки щодо обсягів видатків загального та спеціального фонду Державного бюджету України на плановий рік та наступні за плановим два бюджетні періоди.

Проект бюджету Пенсійного фонду на плановий рік протягом місяця з дня прийняття закону України про Державний бюджет України на відповідний рік подається на розгляд та погодження заінтересованим органам відповідно до вимог Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2011 року № 1156).

Проект постанови Кабінету Міністрів України про затвердження бюджету Пенсійного фонду на плановий рік відповідно до Порядку взаємодії Міністерства соціальної політики України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 24 вересня 2012 року № 596, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2012 року за № 1711/22023, подається в установленому порядку Міністру соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

У місячний строк після прийняття постанови Кабінету Міністрів України про затвердження бюджету Пенсійного фонду структурний підрозділ Пенсійного фонду, відповідальний за організацію бюджетного процесу в Пенсійному фонді, розробляє та затверджує розписи доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду, кошториси та плани асигнувань бюджету Пенсійного фонду на фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду (далі - бюджетна документація).

Якщо до початку нового бюджетного періоду Кабінетом Міністрів України не прийнято постанову про затвердження бюджету Пенсійного фонду, розробляється та затверджується тимчасовий розпис доходів і видатків Пенсійного фонду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 та підпункту 4 пункту 4 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

Бюджет Фонду затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, у Головного управління відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету на фінансування пенсій. Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має.

Таким чином, суд зазначає про наявність поважних причин, що мали бути враховані державним виконавцем при вирішенні питання про накладення штрафу у виконавчому провадженні та судом при постановленні оскаржуваного рішення.

Крім того, суд зауважує, що оскільки із матеріалів справи встановлено, що пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії та виплачується з 01.11.2020, а також нараховано кошти за період з 05.09.2019 по 04.09.2019 у сумі 3832,88 грн., судове рішення позивач в межах своїх можливостей виконав, а причини, через які судове рішення не виконано в повному обсязі, суд розцінює як поважні, що виключає наявність підстав для накладення штрафу.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 27.04.2021 ВП №64007264 прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29)

Враховуючи вищенаведене, позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області належить задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Ярославська, 40, Київ, 04071, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Олекси Тихого, 32, м. Київ, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 27.04.2021 ВП №64007264.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко