Справа № 560/17431/24
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань в період з 01.01.2024 по 03.03.2024, з 24.03.2024 по 30.04.2024, з 01.07.2024 по 15.07.2024, з 30.07.2024 по 22.08.2024.

2. Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань на підставі постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 р., наказу Міністерства Оборони № 260 від 7 червня 2018 року за період з 01.01.2024 по 03.03.2024, з 24.03.2024 по 30.04.2024, з 01.07.2024 по 15.07.2024, з 30.07.2024 по 22.08.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що під час проходження військової служби йому протиправно не виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2022 року №168, за період виконання бойового (спеціального) завдання, а саме за періоди: з 01.01.2024 по 03.03.2024, з 24.03.2024 по 30.04.2024, з 01.07.2024 по 15.07.2024, з 30.07.2024 по 22.08.2024.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у зв`язку з відсутністю у військової частини НОМЕР_1 документів, які підтверджують виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань, підстави для виплати додаткової винагороди відсутні.

Також вказує, що позивач отримував додаткову винагороду по 01.02.2024.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2024 №236, позивача з 22.08.2024 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач 30.09.2024 звернувся до відповідача із заявою щодо виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у періоди: з 01.01.2024 по 03.03.2024, з 24.03.2024 по 30.04.2024, з 01.07.2024 по 15.07.2024, з 30.07.2024 по 22.08.2024.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 № 593/1542 позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань за спірний період.

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон - № 2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Так, пунктом п.1-1 Постанови №168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розділу № XXXIV Порядку № 260 (в редакції винній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Суд встановив, що рапортами, які подавалися командиру військової частини НОМЕР_1 командиром батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, визначено додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень - пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових спеціальних завдань, заходах інтенсивної підготовки у складі резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, Сил оборони держави, зокрема, молодшому лейтенанту ОСОБА_1 за січень 2024 року (з 16.01.2024 по 20.01.2024, з 22.01.2024 по 27.01.2024). Підставами для нарахування зазначено: бойове розпорядження Генерального штабу №1381 від 28.03.2022, бойовий наказ командира військової частини №02 від 28.02.2022, наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №40 ОВ/ПУ від 31.12.2022, бойове розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №762/3403/дск від 06.12.2023, рапорт командира батальйону охорони про участь кожного військовослужбовця щодо виконання бойових (спеціальних) завдань, заходах інтенсивної підготовки від 01.02.2024, журнал бойових дій р/з №106, №111.

В примітках також зазначено, що з 01.01.2024 по 15.01.2024 позивач перебував в щорічній основній відпустці, а з 29.01.2024 по 02.02.2024 був звільнений від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

Також, суд враховує, що рапортами, які подавалися командиру військової частини НОМЕР_1 командиром 4 ракетного дивізіону ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, визначено додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень - пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових спеціальних завдань, з інтенсивної підготовки в складі резерву Головнокомандувача Збройних Сил України згідно з бойовим розпорядженням Генерального штабу №1381 від 28.03.2022; бойового наказу командира військової частини №02 від 28.03.2022 та наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 40 ОВ/ПУ від 31.12.2022, та БР КСВ ЗСУ №762/3403/дск від 06.12.2023, зокрема, молодшому лейтенанту ОСОБА_1 :

- за березень 2024 року (з 28.03.2024 по 31.03.2024). В примітці зазначено, що з 01.03.2024 по 27.03.2024 ОСОБА_1 перебував в пункті постійної дислокації;

- за квітень 2024 року (з 01.04.2024 по 30.04.2024);

- за червень 2024 року (з 01.06.2024 по 29.06.2024). В примітці зазначено, що з 30.06.2024 ОСОБА_1 перебував в пункті постійної дислокації.

Таким чином, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що в періоди з 01.01.2024 по 15.01.2025 позивач перебував у щорічній основній відпустці, а з 29.01.2024 по 02.02.2024 - тимчасово звільнений від виконання службових обов`язків за станом здоров`я. Крім того, у періоди з 01.03.2024 по 27.03.2024 та з 30.06.2024 по 22.08.2024 позивач перебував в пункті постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , при цьому бойові (спеціальні) завдання не виконував.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач мав право на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 грн. - пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, Сил оборони держави, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 за період: з 16.01.2024 по 20.01.2024, з 22.01.2024 по 27.01.2024, з 28.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.06.2024 по 29.06.2024.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно витягу з роздавальних відомостей на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по квітень 2024 року, з липня 2024 року по серпень 2024 року, додаткова винагорода відповідно до постанови №168 була нарахована і виплачена позивачу у таких розмірах: в січні 2024 року - 10645,16 грн., в березні 2024 року - 3870,97 грн., в квітні 2024 року - 30000,00 грн.

Нарахування додаткової винагороди за червень 2024 року не є спірним в межах даної справи.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 в повному обсязі здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди із розрахунку 30 000 грн. на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 16.01.2024 по 20.01.2024, з 22.01.2024 по 27.01.2024, з 28.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024.

Судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу відповідно до постанови №168 додаткової винагороди.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 виконано у повному обсязі обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 16.01.2024 по 20.01.2024, з 22.01.2024 по 27.01.2024, з 28.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024.

Відповідно, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

В іншій частині позовні вимоги позивача також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у складі резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, Сил оборони держави чи інших заходів, за які постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 передбачена виплата додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 квітня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Д.А. Божук