Справа № 160/27052/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , періодів роботи з 25.09.1978 по 19.10.1978р., 21.12.1978 по 30.07.1981р., 25.07.1984 по 24.10.1984р., 25.10.1984 по 18.06.1985р., 25.12.1985 по 04.01.1988р., 25.10.1989 по 30.11.1989р., 01.12.1989 по 24.05.1993р., 04.03.1994 по 01.10.1997р., 07.04.1998 по 01.05.1999р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 з 25.09.1978 по 19.10.1978р., 21.12.1978 по 30.07.1981р., 25.07.1984 по 24.10.1984р., 25.10.1984 по 18.06.1985р., 25.12.1985 по 04.01.1988р., 25.10.1989 по 30.11.1989р., 01.12.1989 по 24.05.1993р., 04.03.1994 по 01.10.1997р., 07.04.1998 по 01.05.1999р;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення, а саме.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови у зарахуванні стажу відповідно до трудової книжки з підстав некоректного заповнення титульного аркушу трудової книжки. Так, позивачка вказує, що має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком та не може нести відповідальність за дотримання вимог законодавства щодо порядку ведення трудових книжок відповідальними особами роботодавця.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху із наданням часу на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
26.12.2024 відповідачем-2 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що за результатом розгляду наданого пакету документів та індивідуальних відомостей застрахованої особи позивача, страховий стаж на дату звернення склав 10 років 00 місяців 24 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону 1058. В той же час, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 30.10.1978 серії НОМЕР_2 з 25.09.1978 по 19.10.1978, 21.12.1978 по 30.07.1981, з 25.10.1984 по 18.06.1985, з 25.12.1985 по 04.01.1988, з 25.10.1989 по 24.05.1993 (необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи), з 04.03.1994 по 01.10.1997, з 07.04.1998 по 01.05.1999 (період отримання допомоги по безробіттю), оскільки некоректна підстава внесення на титульній сторінці зміни прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 - відсутня дата видачі документа, окремо документи про зміну прізвища не надавалось.
22.01.2025 відповідачем-1 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому останній не визначає заявлених позовних вимог та вказує, що жодного рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області відносно позивачки не приймалось.
27.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, доводи якої аналогічні викладеним у позовній заяві.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 10.09.2024 звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (даті Закон 1058).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.09.2024 №09 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

При дослідженні трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що на її титульному аркуші міститься виправлене прізвище особи, а саме « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Документ, на підставі якого внесено зміни, зазначено без дати.

Свідоцтво про народження позивача та свідоцтво про укладення шлюбу, на підставі яких внесено записи в трудовій книжці, надано не було.

Враховуючи вище викладене, немає можливості для врахування трудової книжки серії НОМЕР_2 при визначенні права на призначення пенсії.

Відповідно за відсутності достатнього страхового стажу, позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Не погодившись з відмовою позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-ІУ визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно абзацу другого частини першої статті 26 Закону № 1058-ІУ починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону № 1058-ІУ у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону №1058- IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 позивачка працювала:

1. Ворошиловоградський завод лужних акумуляторних батарей - з 25.09.1978 по 19.10.1978р. - учень у штамповочно-зварювальному цеху

2. Експерементальна база НПО «Вуглемеханізація» - з 21.12.1978 по 30.07.1981р. - комплектувальниця 3-го розряду в МСУ

3. Петропавлівська райспоживспілка з 25.07.1984 по 28.12.1984р. - учениця продавця продуктового магазину

4. Дмитрівське СПО з 25.10.1984 по 18.06.1985р. - завідувач продуктовим магазином №8

5. Будинок піонерів м.Першотравенськ - з 25.12.1985 по 04.01.1988р. - технічний працівник

6. Шахта «Ювілейна» - з 25.10.1989 по 30.11.1989р. - ученик гірничого робітника

7. Шахта «Ювілейна» - з 01.12.1989 по 24.05.1993р. - гірничий робітник першого розряду

8. Шахта «Ювілейна» - з 04.03.1994 по 01.10.1997р. - гірничий робітник першого розряду

9. Першотравенський міський центр зайнятості Дніпропетровської області- з 07.04.1998 по 01.05.1999р. - перебування на обліку як безробітня.

10. 04.10.2011 по 30.04.2012р. - продавець за трудовим договором

11. Першотравенський міський центр зайнятості Дніпропетровської області - з16.02.2018 по 31.03.2018р. - перебування на обліку як безробітня.

12. ФОП ОСОБА_4 з 02.05.2018 по 30.04.2021р. - продавець промислових товарів ВНСП в Петропавлівському районі

13. Павлоградський МРЦЗ 12.05.2021 по 21.08.2021р. - перебування на обліку як безробітня.

14. ФОП ОСОБА_4 з 02.10.2023 по 31.01.2024р. - продавець промислових товарів.

Підставою для незарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу стали допущені помилки при заповненні трудової книжки позивача.

Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 р. (далі- Інструкція №162).

Згідно із п.2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно із абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.11 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно із пунктом 2.12 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58.

Тобто, надаючи оцінку викладеному, суд доходить висновку, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Отже, позивач, як особа на яку не покладено обов`язок щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

На підтвердження підстави для зміни прізвища позивачкою надано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 12.05.1979р. Дане свідоцтво зазначено на титульному аркуші трудової книжки позивачки, але без зазначення дати документу, лише серія та номер. Разом з тим, суд вважає, що дана помилка унеможливлює ідентифікацію документу та не дає змогу підтвердити наявність підстав для зміни прізвища позивачки.

Посилання на необхідність надання уточнюючої довідки щодо стажу роботи на шахті суд також вважає необґрунтованим, оскільки позивачкою не подавалась заява про призначення пільгової пенсії та остання не потребує наявність пільгового стажу. Трудова книжка в свою чергу є належним способом підтвердження страхового стажу.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованою відмову у зарахуванні спірних періодів роботи позивачки до страхового стажу.

Відповідно рішення про відмову у призначенні пенсії є необґрунтованим та таким, що прийнято без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд вважає а необхідне зазначити, що пенсійні органи в межах наданих законом повноважень не позбавлені права звернення до установ, організацій будь-якої форми власності з метою уточнення даних, що мають значення для вирішення питання про призначення пенсії.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за можливе зобов`язати належний орган призначення пенсії зарахувати спірний період роботи до страхового стажу та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у цій справі.

При цьому суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн..

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 908,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , періодів роботи з 25.09.1978 по 19.10.1978р., 21.12.1978 по 30.07.1981р., 25.07.1984 по 24.10.1984р., 25.10.1984 по 18.06.1985р., 25.12.1985 по 04.01.1988р., 25.10.1989 по 30.11.1989р., 01.12.1989 по 24.05.1993р., 04.03.1994 по 01.10.1997р., 07.04.1998 по 01.05.1999р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.09.2024 року №09 яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ) зарахувати до страхового стажу періоди роботи зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 з 25.09.1978 по 19.10.1978р., 21.12.1978 по 30.07.1981р., 25.07.1984 по 24.10.1984р., 25.10.1984 по 18.06.1985р., 25.12.1985 по 04.01.1988р., 25.10.1989 по 30.11.1989р., 01.12.1989 по 24.05.1993р., 04.03.1994 по 01.10.1997р., 07.04.1998 по 01.05.1999р, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна