Справа № 372/512/25
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/512/25
Провадження № 2-а-17/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Рабчуна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Воропая Р.М. до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дій незаконними та протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії капітана поліції Галіцина Я.М. незаконними та протиправними, скасувати постанову серії ЕНА № 3896766 від 20.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 680 грн., закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 20 січня 2025 у місті Києві по вулиці Набережно-Печерська дорога 10, під час перевезення пасажирів за маршрутом № 311 «Обухів-Київ», на водія транспортного засобу А-075 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3896766 від 20.01.2025 року, а саме - відсутні противідкатні упори, світловідбиваюча жилетка та аптечка, чим порушив п. 31.4 ПДР- керування водієм т/з технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації передбачене ч. 2, ст. 121 КУпАП. З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не було порушено. Вважає, що дії поліцейського щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, є протиправними.

Ухвалою судді від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні).

24.02.2025 року надійшов відзив від представника Департаменту патрульної поліції, про відмову у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що 20.01.2025 працівниками поліції здійснено перевірку маршрутного транспортного засобу 311 номерний знак НОМЕР_1 . Під час перевірки встановили, що у транспортному засобі були відсутні елементи конструкції, перелічені у п.31.4 ПДР, які повинні бути у маршрутних транспортних засобах. Зазначає, що надані позивачем фото не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки на них відсутня дата та час їх створення. Крім цього вказує, що розмір заявленої суми на відшкодування правової допомоги є завищеним та таким, що не відповідає критерію розумності та співмірності послуг категорії складності справи. Звертає увагу, що теза позивача в прохальній частині позовної заяви про визнання дій інспектора протиправними є необґрунтованою та такою, що не можу бути застосована в даному провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП, визначено, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, з постанови серії ЕНА № 3896766 вбачається, що 20.01.2025 року о 11:01 год. в м. Київ по вул. Набережно Печерська, 10, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом на маршруті 311, на якому були відсутні противовідкатні упори, світловідбиваюча жилетка та аптечка, чим порушив п. 31.4 ПДР керування водієм транспортним засобом, технічний стан якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху та технічної експлуатації.

За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 680 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вбачається, що відповідачами суду не надано будь-яких доказів правомірності рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 20 січня 2025 року та не надано доказів, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕНА № 3896766 від 20.01.2025 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Позивач також просить суд закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вимога позивача про закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 3896766 від 20.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу винесена капітаном поліції Галіциним Я.М. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриттю.

Разом з цим, суд зауважує, що позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дій інспектора охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у даній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача охоплюється вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у цій справі.

Дії особи, яка винесла оскаржувану постанову, щодо розгляду справи відносяться до процесу провадження у справі про адміністративне правопорушення і є процесуальною діяльністю відповідної посадової особи, тобто, є активною діяльністю відповідної службової особи у процесі провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такі дії були вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень, на виконання цих повноважень та у визначений законом спосіб, а вже можливі протиправні наслідки таких дій є предметом оскарження та підлягають судовій перевірці та захисту.

Посилання, у цьому випадку, на норми ст. 245 КАС України, є неправильним, оскільки дії суду в такій категорії справи визначено спеціальними нормами КАС України - ч. 3 ст. 286 КАС України.

За таких обставин, вимога про визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У ч. 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, зазначає, що ст. 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Проаналізувавши розрахунок витрат на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат та заперечення відповідача, суд вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката у цій адміністративній справі не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача становить 4000 грн.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 7, 14-1, 121, 222, 245, 251, 252, 254, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, статтями 2, 6, 20, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дій незаконними та протиправними задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3896766 від 20.01.2025 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, згідно зі ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Рабчун