Справа № 380/84/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 рокусправа № 380/84/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І., розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 11 грудня 2024 року № 528/13-01-04-07.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач провів камеральну перевірку позивача. За результатами проведеної камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, відповідачем було складено Акт від 11.11.2024 №47897/13-01-04-07/41169982 (далі також Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, п. 50.1 ст. 50, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а саме, порушення термінів сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов?язання з податку на додану вартість, що тягне за собою відповідальність у вигляді штрафних санкцій передбачених ст. 124 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із внесеними змінами.

У відповідному акті перевірки відповідач вказує про порушення позивачем строків сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме:

-Податкова декларація з податку на додану вартість подана 19.07.2024 року, фактична дата сплати узгодженого зобов?язання - 30.09.2024 року, кількість днів прострочення 62;

-Податкова декларація з податку на додану вартість подана 19.08.2024 року, фактична дата сплати узгодженого зобов?язання - 30.09.2024 року, кількість днів прострочення 31;

-Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок поданий 24.07.2024 року, фактична дата сплати податкового зобов?язання 30.09.2024 року, кількість днів прострочення 68;

-Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок поданий 24.07.2024 року, фактична дата сплати податкового зобов?язання 29.08.2024 року, кількість днів прострочення 36;

-Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок поданий 24.07.2024 року, фактична дата сплати податкового зобов?язання 30.09.2024 року, кількість днів прострочення 68.

На основі відповідного Акту перевірки, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.12.2024 року №528/13-01-04-07, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, та на підставі статті 124 Податкового кодексу України за затримку на 62, 31, 68, 36,68 календарних днів сплати 1 691 148 грн 87 коп, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 169 114 грн 89 коп.

У позовній заяві, з посиланням на відповідні докази, позивач вказує, що насправді за період червень-серпень 2024 року ним не було допущеного жодних порушень податкового законодавства в частині нарахування та сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а тому висновки Акту перевірки не знаходять свого підтвердження. Також вказує, що зведені відомості, які неведені у таблицях як Акту перевірки, так і оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що містять інформацію про термін подання податкових декларацій, уточнюючих розрахунків податкових зобов??язань, є для позивача незрозумілими, адже у такій таблиці не лише невірно зазначено дати подання звітності, граничні терміни оплати та дати фактичної сплати податкових зобов`язань, а й реєстраційні номери документів (звітності). Тому для позивача залишається незрозумілим, яким чином контролюючий орган дійшов висновку про допущення позивачем правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до ст. 124 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 10.01.2025 суддя постановила позовну заяву залишити без руху.

Ухвалою судді від 15.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що станом на 01.07.2024 року в ІКП позивача числилась недоїмка з податку на додану вартість в сумі 1 369 031,00 гривень та надав суду копії відповідної ІКП.

Вказує, що відповідно до підпункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності в платника податків податкового боргу податкові органи зараховують кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Водночас забороняється спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Згідно з підпунктом 131.2 статті 131 ПК України якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), податковий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми.

Відповідач підсумовує, що оскільки до інтегрованої картки платника податків позивача (дані ІК «Податковий блок») був наявний борг, то сплата податкового зобов`язання, визначеного згідно з поданими позивачем деклараціями, першочергово було спрямовано в рахунок «погашення» заборгованості, яка виникла станом на 01.07.2024 року в сумі 1 369 031,00 грн. Вважає, що як висновки акту перевірки, так і оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірними, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що в провадженні судів перебувала справа №380/21313/23, яка була ініційована за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» до Головного управління ДПС у Львівській області, з метою оскаржити два податкових повідомлення-рішення, а саме податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15 серпня 2023 року № 18285/13-01-07-04 та податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15 серпня 2023 року №18282/13-01-07-04.

Звертає увагу суду, що податковий борг згідно з ІКП, що наданий відповідачем, було сформовано на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Р» №18282/13-01-07-04, яка оскаржувалося позивачем в межах судової справи №380/21313/23.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі №380/21313/23 позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, в тому числі визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15 серпня 2023 року №18282/13-01-07-04. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №380/21313/23 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року та додаткове рішення від 11 грудня 2023 року у справі № 380/21313/23 та у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» - скасовано, а в задоволені позовних вимог відмовлено.

Як видно з ІКП позивача, що долучено до матеріалів справи разом із відзивом, 02 травня 2024 року цю постанову апеляційного суду було внесено в систему електронного документообігу податкового органу та сформовано на основі такої постанови та податкового повідомлення рішення від 15 серпня 2023 року №18282/13-01-07-04 податковий борг (недоїмку).

Позивач оскаржив постанову апеляційного суду та за наслідками розгляду справи в суді касаційної інстанції було ухвалено постанову від 23 вересня 2024 року, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» задоволено, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/21313/23 від 09 квітня 2024 року скасовано, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі №380/21313/23 залишено в силі.

Тому позивач вважає, що за наслідками розгляду відповідної справи, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, правова підстава для формування податкового боргу (недоїмки), станом на проведення камеральної перевірки, складення акту перевірки та прийняття податкового повідомлення рішення, що оскаржується в межах цього провадження, відсутня. Разом з цим, податковий орган, вже після ухвалення судом касаційної інстанції остаточного рішення у справі, виключення з ІКП позивача відомостей про існування податкового боргу, приймає податкове повідомлення-рішення №528/13-01-04-07 від 11 грудня 2024 року, яким. По суті, притягає позивача до відповідальності за порушення порядку погашення податкового боргу, підстави формування якого визнано судом касаційної інстанції протиправними. Просить суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Суд встановив таке.

11.11.2024 року Головним управління ДПС у Львівській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість відносно Товариство з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП».

При перевірці використано інформацію, що міститься у системі ІКС «Податковий блок».

За результатами проведеної камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість складено Акт від 11.11.2024 №47897/13-01-04-07/41169982, яким встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, п. 50.1 ст. 50, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а саме - порушення термінів сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов?язання з податку на додану вартість, що тягне за собою відповідальність у вигляді штрафних санкцій передбачених ст. 124 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із внесеними змінами.

На основі означеного Акта перевірки, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.12.2024 року №528/13-01-04-07, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного пунктом 57.1 статті 57Податкового кодексу України, та на підставі статті 124 Податкового кодексу України за затримку на 62, 31, 68, 36,68 календарних днів сплати 1 691 148 грн 87 коп, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 169 114 грн 89 коп.

Несвоєчасність сплати узгодженого податкового зобов?язання зі сплати податку на додану вартість встановлено по таких документах:

-податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.07.2024 року за червень 2024 року - кількість днів прострочення - 62, сума штрафної санкції 81 630, 80 грн. (816 308, 00 грн. х 10%);

-податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.08.2024 року за липень 2024 року - кількість днів прострочення - 31, сума штрафної санкції 11 367, 12 грн. (113 671, 20 грн. х 10%);

-уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 24.07.2024 року № кількість днів прострочення 68, сума штрафної санкції 35 623, 10 грн. (356231, 00 грн. х 10%);

-уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 24.07.2024 року № кількість днів прострочення 36, сума штрафної санкції 37 359, 50 грн. (373 595, 00 грн. х 10%);

-уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 24.07.2024 року № кількість днів прострочення 68, сума штрафної санкції 3 134, 37 грн. (31343, 67 грн. х 10%).

Не погоджуючись із спірним рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Суд, при вирішенні спору по суті, зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

На виконання приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом положень статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно зі статтею 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Приписами пункту 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, п. 1 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Тобто, строк подання уточнюючого розрахунку самостійно платником податків становить 1095 днів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Сплачуючи податкові зобов`язання за межами вказаного строку платник податків неналежно виконує вимоги ПК України, що становить закінчене податкове правопорушення.

Так, відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПКУ чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПКУ чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених ПКУ, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5% погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 113.1 ст. 113 ПКУ граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним ст. 102 ПКУ.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПКУ визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПКУ, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до ст.ст. 39 і 39 прим. 2 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення (абз. 3 п. 102.1 ст. 102 ПК України).

Аналіз абзацу 3 п. 102.1 ст. 102 ПК України у вказаній вище редакції свідчить, що наявна у ньому норма застосовується у разі виявлення порушень тих положень податкового законодавства, які безпосередньо не пов`язані з декларуванням платником податків податкових зобов`язань та впливає виключно на повноваження контролюючого органу з визначення тільки штрафних санкцій, на відміну від положень абзацу 1 цієї норми ПК України.

Під декларуванням ПК України розуміє виконання платником податків обов`язку, передбаченого п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 цього Кодексу, а саме - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Сплата податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи складає окремий обов`язок платника податків, що передбачається п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 цього Кодексу.

Порушення строків сплати податків безпосередньо не пов`язано з декларуванням податкових зобов`язань, оскільки декларування, як процес, закінчується подачею декларації.

Абзаци 1 та 3 пункту 102.1 статті 102 ПК України містять два темпоральних обмеження повноважень контролюючого органу - 1095 днів від граничного строку подання податкової декларації та 1095 днів від вчинення правопорушення, не пов`язаного з декларуванням.

Перше з них встановлене абзацом 1 та стосується права контролюючого органу визначити суму грошових зобов`язань платника податків та містить конкретне формулювання щодо граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Друге встановлене абзацом 3 та обмежує право контролюючого органу визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків.

З вищевикладеного убачається, що за даних конкретних обставин, нормою права, якою обмежуються у часі повноваження контролюючого органу з накладення на платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань є абзац 3 пункту 102.1 статті 102 ПК України.

Розмір штрафної (фінансової) санкції встановлений ст. 124 ПКУ у відсотках до погашеної суми податкового боргу, а тому сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, з урахуванням положень ст. 124 ПКУ, розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу.

Штрафна санкція нараховується на суму фактичної сплати в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафної (фінансової) санкції на підставі ст. 124 ПКУ є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.

Так, відповідач вважає, що станом на 01.07.2024 року в ІКП позивача числилась недоїмка з податку на додану вартість в сумі 1 369 031,00 гривень.

Відповідно до підпункту 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності в платника податків податкового боргу податкові органи зараховують кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Водночас забороняється спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Згідно з підпунктом 131.2 ст. 131 ПК України якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), податковий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми.

Відповідач вважає, що оскільки інтегрованій картці платника податків позивача (дані ІК «Податковий блок») був борг, то сплата податкового зобов`язання, визначеного згідно з поданими позивачем деклараціями, першочергово було спрямовано в рахунок «погашення» заборгованості, яка виникла станом на 01.07.2024 року в сумі 1 369 031,00 грн.

Водночас, як видно з матеріалів справи, то станом на час існування в ІКП позивача боргу, тривало судове провадження № 380/21313/23, в межах якого оскаржувалася підстава для формування податкового боргу, а саме податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15 серпня 2023 року №18282/13-01-07-04.

До того ж, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2024 року, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» задоволено, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/21313/23 від 09 квітня 2024 року скасовано, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі №380/21313/23 залишено в силі (в тому числі визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15 серпня 2023 року №18282/13-01-07-04, тобто фактичну підставу для формування податкового боргу).

Натомість камеральну перевірку податковий орган здійснив 11.11.2024 року, будучи ознайомленим як сторона спору з рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2024 року та розуміючи неправомірність формування податкового боргу. Податкове повідомлення-рішення №528/13-01-04-07, що оскаржується в межах цієї справи, було прийнято відповідачем 11.12.2024 року, тобто через два з половиною місяці після того, як суд касаційної інстанції ухвалив постанову, в якій підтвердив неправомірність податкового повідомлення-рішення, яке покладено в основу формування податкового боргу.

Додатково з ІКП позивача, видно, що на момент проведення камеральної перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, відомості про формування податкового боргу були виключені на підставі судового рішення суду касаційної інстанції.

У цьому контексті суд погоджується з аргументами позивача, що податкове правопорушення, встановлене на підставі Акта від 11.11.2024 №47897/13-01-04-07/41169982 не ґрунтується на факті існування податкового боргу, оскільки Верховний Суд у своїй постанові визнав протиправною підставу його формування.

Звідси суд висновує, що сплачені позивачем податкові зобов?язання з податку на додану вартість у період липень-серпень 2024 року мали б зараховуватися безпосередньо на погашення такого податкового зобов?язання, а не на погашення податкового боргу.

З матеріалів справи також видно, що позивач по деклараціях з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків сплачував узгоджені зобов`язання з податку на додану вартість, у встановлені законом строк, шляхом перерахування відповідних сум на відповідних рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість в органі держказначейства та із відповідним зазначенням щодо призначення платежу.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ш» від 11 грудня 2024 року № 528/13-01-04-07 є необґрунтованим, а відтак протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028, 00 грн. слід стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» (місцезнаходження: Україна, 79039, Львівська обл., місто Львів, вулиця Т. Шевченка, будинок 80А, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Ш» від 11 грудня 2024 року № 528/13-01-04-07.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» (місцезнаходження: Україна, 79039, Львівська обл., місто Львів, вулиця Т. Шевченка, будинок 80А, ) 3028 (три тисячі двадцять вісім)гривень00коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Лунь З. І.