Справа № 240/14024/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/14024/24

16 квітня 2025 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Моніча Б.С. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 року для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Курко О.П., судді - Ватаманюк Р.В., Боровицький О.А..

14 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

15 квітня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_4. надійшла заява про відвід колегії суддів, яка обґрунтована тим, що подані ним клопотання не були розглянуті судом апеляційної інстанції. Позивач зазначає, що ним 11 вітня 2025 року були подані клопотання щодо подання процесуальних документів по цій справі неналежним заявником - приватною особою ОСОБА_3 , а не юридичною особою Овруцькою державною нотаріальною конторою, щодо зловживання Овруцькою державною нотаріальною конторою процесуальними правами внаслідок маніпулювання доказами, щодо визнання експрес-накладної ТОВ Нова пошта неналежним доказом для задоволення клопотання Овруцькї державної нотаріальної контори про поновлення строку на апеляційне оскарження. Проте, з ухвал суду від 14 квітня 2025 року вбачається, що подані ним клопотання не були розглянуті, оскільки відповідна інформація про їх врахування або неврахування в ухвалах суду відсутня.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Курка О.П., суддів Боровицького О.А. та Ватаманюка Р.В.

Справу №240/14024/24 передано для вирішення питання про відвід суддів, що визначається у порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями від 15 квітня 2025 року, суддею для вирішення питання про відвід визначено суддю Моніча Б.С.

Згідно із ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною одинадцятою вказаної статті визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Курка О.П., суддів Боровицького О.А. та Ватаманюка Р.В., суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Згідно із частиною четвертою статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Верховний Суд зауважує, що з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції, наявність безсторонності суду має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Суд звертає увагу й на приписи пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) якими визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При цьому, доводи стосовно незгоди з процесуальним рішенням суддів та наведеним у ньому мотивуванням й висновками самі собою не можуть бути самостійною підставою для відводу суддів, якщо вони не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, які можуть свідчити про упередженість суддів, їх необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до них, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Такий підхід до оцінки безсторонності суддів Верховний Суд продемонстрував в ухвалі від 18 листопада 2022 року у справі № 0440/6728/18.

Висновок про те, що аргументи стосовно незгоди особи з судовим рішенням не є беззаперечним доказом виникнення сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, міститься в ухвалах Верховного Суду, зокрема, від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14, від 06 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі № 826/9693/13-а, від 11 липня 2023 року у справі №200/5179/22 та інших.

Наведені позивачем у заяві про відвід суддів доводи фактично стосуються незгоди сторони із вирішенням судом процесуальних питань під час розгляду справи, зокрема, щодо задоволення клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття провадження, а також щодо не розгляду клопотаннь про винесення окремої ухвали, залишення апеляційної скарги без розгляду.

Разом з тим, прийняття суддею (судом) процесуальних дій, передбачених КАС України, під час апеляційного розгляду, є здійснення судом правосуддя і не є обставиною, що свідчить про упередженість суддів.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Суд, надавши оцінку доводам заявника, доходить до переконання, що такі не доводять наявності обставин, які б безпосередньо свідчили про пряму чи опосередковану заінтересованість суддів в результаті розгляду даної справи, і які б викликали сумнів у їх неупередженості або об`єктивності, а також інших підстав, передбачених ст. ст. 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали розгляд справи вказаними суддями та викликали необхідність їх відводу, а лише свідчать про фактичну незгоду особи, яка її подала, з діями суддів та прийнятими ними судовими рішеннями.

Одночасно суд зауважує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Наведені заявником доводи, за яких, на його думку, є сумніви у неупередженості або об`єктивності суддів Курка О.П., суддів Боровицького О.А. та Ватаманюка Р.В. мають суб`єктивний характер, оскільки належних прикладів вчинення вказаним суддями дій, які б свідчили про їх упередженість чи ставили під сумнів безсторонність суддів, не наведено, тому зава про відвід суддів задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Курка О.П., суддів Боровицького О.А. та Ватаманюка Р.В. по справі №240/14024/24 відмовити.

Справу №240/14024/24 передати до відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства суду для передачі її попередньо визначеній колегії суддів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя Моніч Б.С.