Справа № 930/2918/24
Суддя: Войницька Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/2918/24
Провадження №2-а/930/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Загребельного С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кіцули В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Управління патрульної поліції ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 12 серпня 2024 року, біля 15.46 годин, в с. Писарівка Вінницького району поліцейським 1 взводу 2 роги 1 батальйону Управління патрульної поліції ГУНП у Вінницькій області рядовим поліції Мудлою Владиславом Ігоровичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА № 2816021, згідно змісту якої ОСОБА_1 12 серпня 2024 року біля 15.24 год. перевищив швидкість руху у населеному пункті, а саме по вулиці Немирівське шосе в м. Вінниці на 24 км/год. та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, вказаним працівником поліції було визнано позивача винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого в ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і його було піддано штрафу у сумі 425 гривень.

Позивач зазначає, що працівником поліції було винесено оскаржувану постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоча відповідно до вимог ст.ст. 254, 258 КпАП України він повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, так як це, так зване правопорушення, не було зафіксоване в автоматичному режимі і штраф, накладений на позивача, не стягувався на місці вчинення.

Також ОСОБА_1 стверджує, що про наявність зазначеної вище постанови йому стало відомо лише 05 листопада 2024 року, коли на його поштову адресу прийшов конверт із текстом оскаржуваної постанови. Вказана обставина є поважною причиною пропущення ним строку на оскарження постанови працівника поліції.

Позивач вважає зазначену постанову поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції ГУНП у Вінницькій області рядового поліції Мудли Владислава Ігоровича про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною і такою, яка підлягає скасуванню з наступних підстав: при винесенні постанови було грубо порушено права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: не були роз`яснені його права та не надана можливість скористатися правничою допомогою; у вказаний в постанові час і у вказаному місці він, на вимогу поліцейського, пред`явив для перевірки як посвідчення водія, так і технічний паспорт та страховий поліс, що підтверджується зазначеними анкетними даними, серією та номером посвідчення водія; в описовій частині постанови зазначено про те, що позивач перевищив швидкість руху у населеному пункті, а саме по вулиці Немирівське шосе в м. Вінниці на 24 км/год, однак, в резолютивній частині оскаржуваної постанови не зазначено про порушення ним ч.1 ст.122 КУпАП; по вулиці Немирівське шосе в м. Вінниці 12 серпня 2024 року біля 15.00 год. позивача поліцейські не спиняли, а лише в с. Писарівка Вінницького району він зупинився на вимогу працівників поліції, які - догнали його на службовому автомобілі із «маячком», однак доказів перевищення позивачем швидкості руху йому не надали.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, у зв`язку із чим, в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена поліцейським 1 взводу 2 роги 1 батальйону Управління патрульної поліції ГУЇІГІ у Вінницькій області рядовим поліції Мудлою Владиславом Ігоровичем, є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Немирівського районного суду від 25.11.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та з урахуванням особливостей, встановлених у 286 КАС України, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

23.01.2025 на адресу суду надійшов відзив представника Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Д.Ковальчука, у якому останній заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на те, що 12.08.2024 екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Volkswagen Transporter ОСОБА_1 , а саме перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год. Після зупинки водій відмовився пред`явити посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати або зафіксувати дані, що містяться в ньому. Поліцейським складена постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, яка є обґрунтованою та законною. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, фотознімками приладу TruCam, який належить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Обставини викладені у позовній заяві є суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення. До відзиву долучено фото з приладу TruCam, документація на прилад TruCam ТС000804 та диск з відеозаписом з приладу TruCam.

20.02.2025 ухвалою суду замінено неналежного відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області на належного відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та провести розгляд справи за відсутністю відповідача.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 2 КАС України, його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 121, ст. ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 цього Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського,пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом встановлено, що 12.08.2024 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області рядовим поліції Мудлою В.І. винесено постанову серії ЕНА № 2816021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 грн. штрафу.

У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що 12.08.2024 15:24 м.Вінниця, вул. Немирівське шосе,96 водій, керуючи т/з, перевищив швидкість руху у населеному пункті м.Вінниця, вул. Немирівське шосе, 96 позначену дорожнім знаком 5.49 на 24 км/год, рухаючись зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000804, також водій не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.2.4.а ПДР керування т/з особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на т/з, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних т/з. Стаття, частина КУпАП: ст.126 ч.1.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач притягується до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування водієм транспортним засобом, особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з п.2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 (а, б, ґ) Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно довимог статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні оглянуто фото з приладу TruCam та диск з записом з приладу TruCam, проте, як встановлено судом, даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, на них не зафіксовані.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно із статтею 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

До матеріалів справи не долучено відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів, які були закріплені 12.08.2024 за працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , оскільки, як зазначено у відзиві відповідача, строк зберігання відеозапису становить 30 діб.

Також, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Отже, судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не обґрунтовано належними доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином, під час судового розгляду не здобуто доказів про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Також, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ,у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке стало підставою для зупинення ОСОБА_1 та диспозиція якого міститься в оскаржуваній постанові, однак не зазначено про притягнення ОСОБА_1 за дане порушення чи об`єднання з ч.1 ст.126 КУпАП.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що матеріали справи відносно притягнення ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2816021 від 12.08.2024 слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 9, 126, 222, 247, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72, 77, 122, 123, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №2816021, винесену 12 серпня 2024 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Мудла Владиславом Ігоровичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення , передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул.Ботанічна, 23, м.Вінниця, 21010.

Повний текст рішення буде виготовлено в строк не більше ніж п`ять днів з моменту ухвалення вступної та резолютивної частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька