Справа № 477/1579/24
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 477/1579/24
Провадження № 2-а/477/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.

із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області, як до адміністративного суду, із позовом, поданим його представником, з вимогами до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови цієї установи від 06 червня 2024 року серії ПС002892 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.132-1 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 51000,00 грн. Також просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що його водій ОСОБА_2 при здійсненні вантажних перевезень відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю, за що ч. 3 ст.132-1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн. Позивач зазначив, що доказів того, що водій відмовився від проходження вагового контрою саме в пункті габаритного-вагового контрою немає, що було підтверджено і під час розгляду Комінтернівським районним судом Одеської області протоколу від 08 квітня 2024 року, складеного відносно водія ОСОБА_2 за ст. 188-57 КУпАП. Постановою цього суду від 02 травня 2024 року провадження в справі (№504/1747/24) було закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КупАП. Виходячи з того, що судом не було встановлено вини водія ОСОБА_2 у відмові від габаритно-вагового контролю, тому вважав, що і власник ОСОБА_3 , не може бути притягнутим до відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП. Звернув увагу на те, що документи про начебто підтвердження відмови водія від проходження габаритного-вагового контролю були складені поза зоною пункту такого контролю, що також підтверджує безпідставність оскаржуваної постанови.

Після відкриття провадження в справі надав додаткове обґрунтування своїх вимог, відповідно до яких звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за ст.132-1 КУпАП, так як події не були зафіксовані в автоматичному режимі, що є обов`язковою умовою притягнення до відповідальності за цією нормою, що передбачено положеннями ст. 14-3 КУпАП.

17 липня 2024 року представницею відповідача був поданий відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Зазначила, що вантажний автомобіль марки DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом марки Megaр.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції та Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ за підозрою в перевищенні вагових параметрів перевезення вантажу. Зупинка відбулася неподалік пункту габаритно-вагового контролю, розміщеного на 21 км + 434 м. На пропозицію пройти ваговий контроль він погодився, але в самому пункті контролю відмовився від нього: відмовився заїхати на ваги. Позивача, як власника транспортного засобу, було запрошено листом на розгляд справи. В подальшому оскаржувана постанова йому була направлена поштою.

19 липня 2024 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому він наполягав на своїх раніше поданих обґрунтуваннях.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце його розгляду повідомлялися належним чином, представники надавали заяви про участь в засіданні в режимі відеоконференції. В той же час, через технічні несправності в роботі Інтернету підключення не відбулося, що було не в перший раз. В зв`язку з цим, суд, задля уникнення затягування розгляду справи, виходячи з положень ч. 5 ст. 195 та ч. 9 ст. 205 КАС України вважає можливим розглянути справу в письмовому провадженні без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши посилання та доводи представників сторін, викладені ними в процесуальних заявах, дійшов до наступного.

08 квітня 2024 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення №000015 від 04 квітня 2024 року.

08 квітня 2024 року, о 05:18, посадовими особами Укртрансбезпеки за пунктом габаритно-вагового контролю, розташованого на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 21 км + 434 м при слідуванні в напрямку м. Одеса, був зупинений вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача марки DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом марки Megaр.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою, у зв`язку з чим, водію було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь (21 км + 434 м), для зважування транспортного засобу. На що водій погодився.

Тоді ж, о 05:30, інспектором відповідача було складено Рішення про супроводження транспортного засобу до пункту габаритно-вагового контролю.

Однак, в самому пункті габаритно-вагового контролю водій ОСОБА_2 відмовився від заїзду транспортного засобу на ваги, тобто відмовився від вагового контролю, що підтверджується відеозаписом, здійсненим нагрудним відеореєстратором (посилання на файл в хмарному сховищі Державної служби України з безпеки на транспорті: ). В зв`язку з цим інспектором Артемом Барляком було складено Акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю 08 квітня 2024 року, а потім протокол про адміністративне правопорушення №001082 тією ж датою за ст. 188-57 КУпАП - невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що власником транспортного засобу марки DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом марки Megaр.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 позивач, що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

06 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 на підставі ст.14-3 КУпАП було винесено спірну постанову №ПС002892, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51000,00 грн.

Згідно з цією постановою начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Укртрансбезпеки Романенко В.В. встановив, що: 08 квітня 2024 року о 05:30 на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь (21 км + 434 м) водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював вантажні перевезення автомобілем марки DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом марки Megaр.н. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_1 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю.

Відповідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабміну України №30 від 18.01.2001 року, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2.4-1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Згідно з п.7 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі Положення №103), Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань; користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі; отримувати інформацію з державних електронних інформаційних ресурсів, у тому числі з реєстру товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ч.3 ст.132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз диспозиції ч.3 ст.132-1 КУпАП свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за вказаною статтею є дія/бездіяльність водія власника (володільця) транспортного засобу, саме в зоні габаритно-вагового контролю.

Відповідно до ст.188-57 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 4 ч.19 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

За визначенням пп. 6 п. 2 цього Порядку №879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належними доказами було підтверджено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в пункті вагового контролю. Це підтверджується рішенням про супроводження транспортного засобу до пункту контролю, атком про відмову від вагового контролю, а також відеозаписом нагрудного відеореєстратора співробітника Укртрансбезпеки, з яких вбачається, що саме в пункті габаритно-вагового контролю водій відмовивсяя заїжджати на ваги. Виходячи з цього, згідно з положеннями ст. 14-3 КУпАП, в діях позивача наявна об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.132-1 КУпАП.

Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач, навпаки, надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову та законності оскаржуваної постанови.

Наявність постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 травня 2024 року, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 188-57 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не відміняє наявність у ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, оскільки згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (ч. 7 ціє ж статті).

Наданими суду зазначеними вище доказами достовірно підтверджено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження вагового контролю саме в пункті габаритно-вагового контролю, тому власник транспортного засобу несе відповідальність за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У разі відмови в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем з противної сторони не стягуються.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 06 червня 2024 року серії NПС002892 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Козаченко