Справа № 640/25161/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного комітету телебачення і радіомовлення України, в якому просить:
визнати протиправними дії Державного комітету телебачення і радіомовлення України (ЄРДПОУ 00013936) щодо припинення ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) з 01.01.2015 щомісячних виплат у розмірі 85% посадового окладу, з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років;
зобов`язати Державний комітет телебачення і радіомовлення України (ЄРДПОУ 00013936) поновити з 01.01.2015 ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) щомісячні виплати у розмірі 85% посадового окладу, з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років та стягнути заборгованість із зазначених виплат за період з 01.01.2015 по дату ухвалення судом рішення у цій справі.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що з 1 січня 2015 року відповідачем протиправно припинено щомісячну виплату у розмірі 85% від посадового окладу, встановлених станом на момент виходу у відставку положеннями ч. 4 ст. 31 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», якими було передбачено здійснення вказаних виплат.
Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 08.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
У разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено (ч. 3 ст. 29 КАС України).
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
Державний комітет телебачення і радіомовлення України заперечуючи проти задоволення позовних вимог, виходив з наступного.
1 травня 2016 набрали чинності норми Закону України №889-VІІІ «Про державну службу». Пунктом 13 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, за особами, які на день набрання чинності цим Законом перебувають у відставці відповідно до статті 31 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.
Такими гарантіями з 1 січня 2015 року є право на призначення пенсії як державному службовцю при досягненні згаданими особами віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ (ч. 5 ст. 31 Закону).
Відповідач також вказує на порушення позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.
Позивачем було подано відповідь на позовну заяву.
ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги і вказав, що на час прийняття його відставки (24.03.2010) діяла ст. 31 Закону №3723-ХІІ в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 14.07.2013 №404-VІІ, зі всіма гарантіями, передбаченими цією статтею у повному обсязі.
Відповідач своїми діями не зважає на норми ст. 22 Конституції України, а саме, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

Як зазначено у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 07.06.2004 №626/2004 був призначений на посаду першого заступника голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України у зв`язках з Верховною Радою України.
Указом Президента України від 30.08.2004 №1019/2004, відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну службу» (Закон №3723-ХІІ) ОСОБА_1 було присвоєно 3 ранг державного службовця другої категорії.
У червні 2005 ОСОБА_1 був звільнений з посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України і відповідно до Указу Президента України від 21.06.2005 №995/2005 був призначений заступником голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України.
24.03.2010 позивач звільнений у відставку відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №658-р від 24.03.2010 відповідно до абзацу другого частини другої статті 31 Закону України №3723-ХІІ.
Наказом Держкомтелерадіо від 24.03.2010 №77-к позивачу було встановлено щомісячне грошове забезпечення у розмірі 85 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років з 25 березня 2010 року до досягнення пенсійного віку, відповідно до ст. 31 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».
Частину четверту статті 31 Закону України «Про державну службу» згідно з якою проводилася виплата, виключено з 1 січня 2015 року відповідно до підпункту 1 пункту 11 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».
Наказом Держкомтелерадіо від 15.01.2015 №09-к «Про втрату чинності пункту наказу від 24.03.2010 №77-к» позивачу припинено щомісячну грошову виплату у розмірі 85% посадового окладу.
05.05.2021 позивач звернувся до Державного комітету телебачення та радіомовлення України із листом вирішити питання щодо поновлення йому щомісячної виплати в межах 85 відсотків місячного посадового окладу заступника голови Комітету, надбавки за ранг та за вислугу років, починаючи з травня 2021 року до досягнення ним пенсійного віку, тобто до вересня 2022 (згідно ст. 37 в редакції Закону №213-VІІІ від 02.03.2015 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки).
У відповідь Державний комітет телебачення і радіомовлення України листом від 01.06.2021 №1753/17/12 повідомив, що внесеними Законом №76-VІІІ до статті 31 Закону №3723-ХІІ змінами скасовано з 1 січня 2015 року право державних службовців першої та другої категорій, які не досягли віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону, але мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і відпрацювали на посадах першої чи другої категорії не менше як п`ять років, на щомісячну виплату їм 85 відсотків його посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та за вислугу років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ.
Отже, з 1 січня 2015 року норми частини четвертої статті 31 Закону №3723-ХІІ щодо державних службовців, які перебувають у відставці, застосуванню не підлягають.
Не погодившись з діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач за захистом своїх прав і інтересів звернувся із позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 4-6 ст.31 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу»( в редакції яка діяла на час прийняття відставки позивача) встановлено, що у разі відставки державного службовця, який не досяг віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону, але має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і відпрацював на посадах першої чи другої категорії не менш як п`ять років, йому виплачується щомісячно 85 відсотків його посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та за вислугу років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. У разі наявності (набуття) права на пенсію державним службовцем, який вийшов у відставку, він має право вибору між отриманням виплати у зв`язку з відставкою або пенсії, у тому числі відповідно до цього Закону, чи щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії.
При досягненні державним службовцем, який перебуває у відставці, віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону, йому призначається пенсія як державному службовцю.
У разі призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, працевлаштування, засудження за скоєння злочину виплати, передбачені частиною четвертою цієї статті, припиняються.
Підпунктом 1 пункту 1 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (в первинній редакції), який набрав чинності з 1 січня 2015 року (далі - Закон № 76-VIII), виключено частини четверту та шосту статті 31 Закон № 3723-ХІІ.
01.05. 2016 року набрали чинності норми Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (Закон № 889-VIII), а саме підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення», яким визнано такими, що втратили чинність, Закон № 3723-ХІІ.
Відповідно до п. 13 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону за особами, які на день набрання чинності цим Законом перебувають у відставці відповідно до статті 31 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.
Внесеними Законом № 76-VIII до ст. 31 Закону № 3723-ХІІ змінами скасовано з 1 січня 2015 року право державних службовців першої та другої категорій, які не досягли віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону, але мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і відпрацювали на посадах першої чи другої категорії не менш як п`ять років, на щомісячну виплату їм 85 відсотків його посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та за вислугу років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Разом з тим п. 13 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, який набрав чинності 1 травня 2016 року, гарантовано вищевказаним особам збереження за ними гарантій, передбачених статтею 31 Закону № 3723-ХІІ із наступними змінами, тобто, зокрема, зі змінами, внесеними Законом № 76-VIII.
З ч. 5 ст. 31 Закону № 3723-ХІ убачається, що такими гарантіями з 1 січня 2015 року є право на призначення пенсії як державному службовцю при досягненні згаданими особами віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ .
Таким чином, відповідач правильно при припиненні позивачу щомісячної виплати 85 % посадового окладу, виходив з того, що з 1 січня 2015 року норми частини четвертої статті 31 Закону № 3723-ХІІ щодо державних службовців, які перебувають у відставці, застосуванню не підлягають.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Врона