Справа № 580/2026/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року справа № 580/2026/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне акціонерне товариство ПРОМІНЬ (далі ПРАТ ПРОМІНЬ, позивач) подало позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненаданні повної публічної інформації та її документального підтвердження на запит про надання публічної інформації від 26.11.2024 року ПРАТ ПРОМІНЬ в строк у відповідності до ст. 20 Закону України Про доступ до публічної інформації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати повну відповідь на запит про надання публічної інформації та її документального підтвердження від 26.11.2024 року ПРАТ ПРОМІНЬ в строк у відповідності до ст. 20 Закону України Про доступ до публічної інформації.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у запиті про надання публічної інформації від 26.11.2024 позивач просив надати інформацію з її документальним підтвердженням. Запит відповідач отримав 26.11.2024, а тому останній день відповіді на запит 03.12.2024. Як зазначає представник позивача, відповідь на запит надана не у строк 5 робочих днів, адже лише 28.01.2025 позивач отримав Укрпоштою простий лист із штампом про відправку лише 18.12.2024, а саме лист за № 1021/4/573 від 03.12.2024 Крім того, до відповіді відповідач не надав запитуваних документів, тобто не надав повну публічну інформацію на запит.

Ухвалою від 03.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.03.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідач не порушив строк на надання відповіді на запит оскільки між 26.11.2024 та 03.12.2024 року минуло 5 робочих днів. Лист відповідь на запит позивача був надісланий в найкоротший термін, коли відповідальний виконавець, який є військовослужбовцем не був задіяний до виконання заходів воєнного стану. Вважає, що затримка у доставці листа не є підставою для визнання бездіяльності протиправною, оскільки відповідь була підготовлена вчасно.

Крім того зазначив, що у відповіді вих № 1021/4/573 від 03.12.2024 року повідомлено запитувача, про підстави прибуття ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою

АДРЕСА_1 . Вказана вище вулиця є громадським (загальнодоступним) місцем, що є загальновідомим фактом та не потребує додаткового роз`яснення. Разом з тим, надання відомостей про чисельний склад військовослужбовців, які залучені до здійснення мобілізаційних заходів, їх маршрути, зазначення старших груп може містити в собі ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 114-2 КК України, та ставить під загрозу життя та здоров`я особового складу.

20.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що наявність в документі інформації з обмеженим доступом не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні, у такому випадку документ надається, а інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації. У листі за № 1021/4/573 від 03.12.2024 відсутнє посилання на неможливість надати запитуваних документів, так як і не міститься посилання, що їх інформація є з обмеженим доступом та чому її не можна розповсюджувати.

Крім того зазначив, що розпорядження про створення групи оповіщення із визначенням їх кількості, чисельного складу такої групу, порядку та забезпечення її роботи - не є інформацією з обмеженим доступом, так як воно видається головою РДА і містить лише кількість таких груп, а не інформацію про військових, що передбачено п. 42 Порядку затв. Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. Наказ з організації групи оповіщення із зазначенням старших груп оповіщення, маршрутів оповіщення, зазначенням підприємств, установ, організацій, які підлягають оповіщенню не є інформацією з обмеженим доступом в частині інформації щодо оповіщення ПРАТ ПРОМІНЬ, за адресою його місцезнаходження. Ненадання інших документів (за наявності) щодо діяльності такої групи не обґрунтовано, так як не зазначено, які саме документи не можливо надати, та які саме конкретно документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 26.11.2024 представник Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання публічної інформації, у якому просив надати інформацію (з її документальним підтвердженням) про мотиви, мету та правові підстави прибуття співробітників ТЦК та СП 26.11.2024 р. за адресою; АДРЕСА_1 . В разі, якщо співробітники ТЦК та СП діяли у відповідності до Постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період прошу надати відповідні підтверджуючі документи, зокрема:

- розпорядження про створення групи оповіщення із визначенням їх кількості, чисельного складу такої групу, порядку та забезпечення її роботи;

- копію наказу з організації групи оповіщення із зазначенням старших груп оповіщення, маршрутів оповіщення, зазначенням підприємств, установ, організацій, які підлягають оповіщенню;

- інші документи (за наявності) щодо діяльності такої групи.

У відповідь на вказаний запит листом від 03.12.2024 № 1021/4/573 відповідач повідомив позивача, що підставою для прибуття співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 26.11.2024 року за вказаною вище адресою є затверджений розпорядженням начальника Звенигородської РВА від 01.01.2024 № 9 Про стан військового обліку на території Звенигородського району Черкаської області у 2023 році та завдання щодо його поліпшення на 2024 рік план перевірок стану військового обліку на території Звенигородського району на 2024 рік та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на проведення оповіщення 26.11.2024 на території Звенигородського району від 26.11.2024 № 5839.

Бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні повної публічної інформації та її документального підтвердження на запит про надання публічної інформації від 26.11.2024 позивач вважає протиправною, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законом України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XІІ Про інформацію (далі Закон № 2657-XІІ), Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ Про доступ до публічної інформації (далі Закон № 2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 3 Закону № 2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2939-VІ є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

За змістом наведених норм можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону № 2939-VI є надання її за запитами на інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

На підставі ч. 2 ст. 19 Закону № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

П. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Верховною Радою України було ратифіковано Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів, прийняту 18 червня 2009 року у м. Тромсе, яка набрала чинності для України 01 грудня 2020 року (далі Конвенція).

У статті 1 Конвенції під поняттям офіційні документи розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів.

У Законі України Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів зазначається, що відповідно до пункту 2 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що визначення поняття державні органи також включає юридичних осіб у тій мірі, в якій вони виконують державні функції або управляють державними коштами відповідно до національного законодавства.

Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна Сторона гарантує право кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту:

- якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

- інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Згідно ч. ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що розпорядник публічної інформації зобов`язаний її надати на запит особи, який відповідає вимогам Закону № 2939-VI. При цьому, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Суд встановив, що 26.11.2024 представник Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання публічної інформації у якому просив надати інформацію (з її документальним підтвердженням) про мотиви, мету та правові підстави прибуття співробітників ТЦК та СП 26.11.2024 р. за адресою; АДРЕСА_1 . В разі, якщо співробітники ТЦК та СП діяли у відповідності до Постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період прошу надати відповідні підтверджуючі документи, зокрема:

- розпорядження про створення групи оповіщення із визначенням їх кількості, чисельного складу такої групу, порядку та забезпечення її роботи;

- копію наказу з організації групи оповіщення із зазначенням старших груп оповіщення, маршрутів оповіщення, зазначенням підприємств, установ, організацій, які підлягають оповіщенню;

- інші документи (за наявності) щодо діяльності такої групи.

У відповідь на вказаний запит листом від 03.12.2024 № 1021/4/573 відповідач повідомив позивача, що підставою для прибуття співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 26.11.2024 року за вказаною вище адресою є затверджений розпорядженням начальника Звенигородської РВА від 01.01.2024 № 9 Про стан військового обліку на території Звенигородського району Черкаської області у 2023 році та завдання щодо його поліпшення на 2024 рік план перевірок стану військового обліку на території Звенигородського району на 2024 рік та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на проведення оповіщення 26.11.2024 на території Звенигородського району від 26.11.2024 № 5839.

Таким чином, відповідач надав інформацію про мотиви, мету та правові підстави прибуття співробітників ТЦК та СП 26.11.2024 за адресою; АДРЕСА_1 . Разом з тим, відповідач у своїй відповіді жодним чином не прореагував на запит документів щодо створення групи оповіщення (розпорядження, наказ).

Представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що надання відомостей про чисельний склад військовослужбовців, які залучені до здійснення мобілізаційних заходів, їх маршрути, зазначення старших груп може містити в собі ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 114-2 КК України, та ставить під загрозу життя та здоров`я особового складу.

Під час надання оцінку цьому покликанню суд зазначає, що відповідач у листі від 03.12.2024 № 1021/4/573 жодним чином не повідомив позивача про обмеження доступу до запитуваної інформації.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону № 2939-VI обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, наявність у запитуваному документі інформації з обмеженим доступом не є підставою для відмови у його наданні, оскільки у такому випадку документ надається, а інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

З урахуванням зазначеного доводи представника відповідача у цій частині суд вважає необґрунтованими.

Суд зазначає, що у разі створення та наявності запитуваних документів, розпорядник публічної інформації має її надати, з урахуванням вимог Закону № 2939-VI. У свою чергу, в разі якщо запитувані документи не створювались або наявні у іншого органу, відповідач мав би повідомити про такі обставини запитувача. Натомість, як встановив вище суд, відповідач у своїй відповіді жодним чином не прореагував на запит позивача у частині щодо надання документів щодо створення групи оповіщення (розпорядження, наказ).

За таких обставин, суд констатує надання відповідачем на запит позивача неповної інформації.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.

Суд також врахував, що відповідь на запит була надана у межах терміну встановленого Законом № 2939-VI (від 03.12.2024), натомість згідно відтиску поштового штемпеля Укрпошти (а.с. 13) передана для відправки лише 18.12.2024.

Суд врахував, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває станом на цей час.

Враховуючи залучення службовців відповідача до забезпечення заходів воєнного стану, певна затримка у відправленні своєчасно наданої відповіді на запит може мати поважні причини, у зв`язку із чим суд відхиляє позовні вимоги у частині щодо визнання протиправною бездіяльності у надання відповіді у строк визначений ст. 20 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Підсумовуючи викладене суд доходить висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання повної інформації на запит про надання публічної інформації від 26.11.2024.

Обираючи належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути запит про надання публічної інформації позивача від 26.11.2024 та надати повну інформацію за наслідками розгляду запиту з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання повної інформації на запит Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ про надання публічної інформації від 26.11.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути запит про надання публічної інформації Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ від 26.11.2024 та надати повну інформацію за наслідками розгляду запиту з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства ПРОМІНЬ судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Приватне акціонерне товариство ПРОМІНЬ (20505, Черкаська область, Звенигородський район, селище Єрки, вул. Звенигородська, 1, );

2) відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 17.04.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК