Справа № 500/62/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/62/23 пров. № А/857/6012/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Березюка Д.О.,

представника відповідача Хоронжого Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року про роз`яснення судового рішення у справі № 500/62/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення 23.12.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 23.12.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 позов задоволено частково: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», - відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2024 апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

19.12.2024 надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про надання роз`яснення в порядку ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме: яку кількість повних років служби та відсотків грошового забезпечення слід враховувати при поновленні ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплати пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року заяву задоволено. Роз`яснено рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №500/62/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням 28 років вислуги років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році, з розрахунку 70% грошового забезпечення.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в роз`ясненні рішення суду першої інстанції, оскільки оскаржувана ухвала суперечить рішенню від 22.03.2023 року.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим вказана правова норма не містить.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко спів відповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року роз`яснено рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №500/62/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням 28 років вислуги років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році, з розрахунку 70% грошового забезпечення.

Проте в мотивувальній частині судового рішення, судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви позивача до ГУ ПФУ в Тернопільській області, повинно було здійснити з 01.02.2019 року перерахунок його пенсії, у розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності».

Разом з цим, слід зауважити, що при розгляді заяв учасників процесу про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, суд не здійснює нового перегляду справи.

Судова колегія наголошує, що роз`яснюючи рішення, суд не вправі вносити в нього будь-які зміни щодо мотивів його прийняття. Процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати його зміст та суд не повинен давати відповідь на нові або невирішені вимоги. Надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення не відповідає меті роз`яснення та у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неправомірно було задоволено заяву про роз`яснення судового рішення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення, через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду про роз`яснення судового рішення в справі № від 22 жовтня 2024 року в справі № 500/62/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про роз`яснення рішення суду у справі №500/62/23 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.