Справа № 308/4481/25
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4481/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді Логойди І.В., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Павло Петрович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Павло Петрович, звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовної заяви представник позивач посилається на те, що 06.01.2025 року інспектором відділення поліції №2 (смт. Міжгір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Скунць Іваном Івановичем було винесено постанову серії ЕНА №3801034 від 06.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зазначену постанову вважає незаконною, оскільки працівником поліції підстава зупинки була надуманою та не відповідає ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію", не було наведено будь-яких фактів порушення Правил дорожнього руху, а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення нею документів лише, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. З аналогічних підстав вважає зупинку його транспортного засобу незаконною, що також на його думку відповідає правовій позиції Верховного Суду наведених в постановах від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Представник позивача вважає постанову про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення вимог ПДР в розумінні останньою вчинено не було, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Враховуючи зазначене, просить суд скасувати постанову, а справу відносно нього закрити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2025 року, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вказує, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 06.01.2024 року о 12 год. 17 хв. в смт. Міжгір`я по вул. Шевченка ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz, в якого на лобове скло нанесена плівка темного кольору, після зупинки відмовився пред`являти реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Після перевірки було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду по справі №308/3876/24, дата набрання законної сили постанови 16.12.2024 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що постановою серії ЕНА №3801034 від 06.01.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9). У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних засобів.

Представник відповідача у відзиві посилається на п. 2.1 ПДР України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За приписами пн. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Також зазначає, що під час перевірки у позивача документів, зазначених у п. 2.1 ПДР по ІКС «ІПНП» встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду по справі №308/3876/24, яка набрала законної сили 16.12.2024 року. Таким чином позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив ОСОБА_1 з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи, та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. При цьому, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ОСОБА_1 на місці розгляду справи не надано.

Інспектор ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції Скунць І.І. під час розгляду справи діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

ОСОБА_1 до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог. Незгода ОСОБА_1 з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Отже, інспектором ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Скунць І.І. було виявлено правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , внаслідок чого складено постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Також представником відповідача зазначено, що на місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектором ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Скунць І.І. було здійснено відеофіксацію події, що в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова складена відповідно до норм Кодексу України про адміністративне правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача подав до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи без його участі та позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

У зв`язку із розглядом справи без участі сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕНА №3801034 від 06.01.2025 року о 12 год. 17 хв. інспектором відділення поліції (смт Міжгір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Скунць Іваном Івановичем в смт. Міжгір`я по вул. Шевченка водій громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz з номерним знаком НОМЕР_1 , в якого на лобове скло нанесено плівку темного кольору та після зупинки відмовився пред`являти реєстраційні документи та посвідчення водія відповідної категорії. Після перевірки було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений права керування за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР, відповідно чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст.77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Зі змісту постанови вбачається, що 06.01.2025 року о 12 год. 10 хв. в смт. Міжгір`я по вул. Шевченка водій громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz G 500 з номерним знаком НОМЕР_1 , в якого на лобове скло нанесено плівку темного кольору та після зупинки відмовився пред`являти реєстраційні документи та посвідчення водія відповідної категорії. Після перевірки було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений права керування за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР, відповідно чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пп. а) п. 2.1 ПДР України, у порушенні якого, згідно з постановою поліцейського, обвинувачувався ОСОБА_1 , водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З дослідженого відеозапису судом встановлено, що документи поліцейському не були надані, зупинка транспортного засобу відбулась на проїзджій частині вулиці, водій перебував за кермом авто.

Не заслуговують на увагу доводи про те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки з дослідженої постанови №3801034 та доданого відеозапису вбачається, що підставою зупинки водія було порушення правил дорожнього руху, а саме пп. в) п. 31.4.7. встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість. Про конкретну причину зупинки транспортного засобу водія було поінформовано чітко і зрозуміло.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу. Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено причини для зупинення транспортного засобу, серед яких порушення водієм Правил дорожнього руху. Вказане спростовує доводи позивача про відсутність підстав у поліцейського для зупинки транспортного засобу.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим встановлено з дослідженого відеозапису та відзиву представника відповідача вбачається, що інспектор ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції Скунць І.І. на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови під час перевірки у позивача документів, зазначених у п. 2.1 ПДР по ІКС «ІПНП» встановив, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду по справі №308/3876/24, яка набрала законної сили 16.12.2024 року, останнє не заперечувалось позивачем.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КУпАП, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт керування транспортним засобом позивачем не заперечується. Що стосується посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року у справі № 161/7068/16-а, то такі не стосуються даних правовідносин, оскільки в них вказано інші підстави та обставини, аніж у даній справі, тому посилання на них є необгрунтованим. Розмір накладеного на ОСОБА_1 штрафу відповідає визначеному у ч. 4 ст. 126 КУпАП розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що дії відповідача під час винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА №3801034 від 06.01.2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідають вимогам чинного законодавства, є законними та правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстав для стягнення судового збору з відповідача немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє

адвокат Мельник Павло Петрович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вул. Ференці Ракоці, буд. 13, код 40108913.

Дата складання повного тексту рішення 18.04.2025.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда