Справа № 160/3483/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2025 рокуСправа №160/3483/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3483/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
04.02.2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду зі скаргою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року скаргу було залишено без руху та встановлено позивачам строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків.
Позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року, надано позовну заяву, в якій позивачі просять визнати протиправними дії Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В1-3705 (09) від 06.10.2010 року, накладеного Дзержинським відділом державної виконавчої служби, на підставі якого накладено обтяження №10006609 від 06.07.2010 року на нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час оформлення спадщини позивачами було з`ясовано, що на належну їм квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, обтяження №10006609 від 06.07.2010 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В1-3705(09) від 06.10.2010 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби. Відповідач на заяву позивачки та адвокатський запит надав відповіді, в яких зазначив, що виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС до 2020 року включно, знищені, а питання щодо скасування вищевказаного арешту з майна може бути вирішено виключно в судовому порядку. Позивачі вважають протиправними дії відповідача щодо не зняття арешту, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/3483/25. Розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заперечуючи проти позовної заяви, Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за пошуком: ПІБ: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстровано обтяження № 10006609 від 06.07.2010 реєстратором: Дніпропетровська філія ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В1-3705(09) від 06.10.2010, Дзержинського відділу державної виконавчої служби. В зв`язку з тим, що виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС до 2020 року включно, знищені відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 р та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом № 1829/5 від 07.06.2017, у зв`язку зі сплином терміну зберігання в архіві відділу. Вказує, що до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про боржника ОСОБА_1 не внесена, а отже підстави для скасування арешту з майна позивачки у державного виконавця відсутні.
В судове засідання 11.04.2025 року позивачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду справ про оскарження рішень органів державної виконавчої служби, та керуючись частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін повідомлених належним чином в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до інформації № 421606111 від 08.04.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості про арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В1-3706(09), 06.07.2010 року на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 19.11.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням №Дз-324 від 15.09.2004 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №6051065 від 27.12.2004 року та відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1253723 від 02.04.2025 року власники квартири за адресою: АДРЕСА_1 мають приватну спільну сумісну власність, частка 1/1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим 13.11.2020 року.
Як стверджують позивачі, про обтяження майна їх повідомив нотаріус під час оформлення спадщини.
Згідно листів Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.11.2024 року №23.11-34/321724 та від 09.12.2024 року №23.11-34/357113 на заяву позивача та адвокатський запит представника позивача повідомлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за пошуком: ПІБ: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстровано обтяження № 10006609 від 06.07.2010 реєстратором: Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В1-3705(09) від 06.10.2010, Дзержинського відділу державної виконавчої служби. В зв`язку з тим, що виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС до 2020 року включно, знищені відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 р та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом № 1829/5 від 07.06.2017, у зв`язку зі сплином терміну зберігання в архіві відділу. Зазначено, що до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про боржника ОСОБА_1 не внесена.
Відповідно до Єдиного реєстру боржників від 11.12.2024 року, інформація про боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня.
06.01.2025 року позивачі звернулись відповідача з клопотанням про зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В1-3705(09) від 06.10.2010, Дзержинським відділом державної виконавчої служби.
Листом Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.01.2025 року №28.11-34/124 позивачів повідомлено про наявність обтяження майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 та знищення виконавчих проваджень, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС до 2020 року. Зазначено, що питання про скасування арешту з майна ОСОБА_1 може бути вирішено виключно в судовому порядку.
Позивачі вважають дії Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна протиправними, що стало підставою звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. та Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі - Закон України №606-XIV/в редакцій чинній на момент виникнення правовідносин щодо накладення арешту).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VІІІ).
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV передбачено, що виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов`язані з реалізацією майна боржника, не пізніше ніж у двомісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.
В статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV зазначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.
Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.
В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно знищено та неможливо встановити за яким виконавчим провадженням було винесено постанову.
Згідно пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Пунктом 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби передбачено, що завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.
Також, наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року затверджено «Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», згідно яких відповідно до пункту 1 розділу Х та пунктів 1, 4 розділу ХІ якого завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.
Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.
Справи (документи), які підлягають знищенню, включаються до акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.
Отже, зі змісту Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями чітко видно, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.
Доказів того, що виконавче провадження №В1-3706(09) не закінчено відповідач не надав суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.
За положенням статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу свідчить про завершення виконавчого провадження.
Суд звертає увагу також і на те, що наслідки завершення виконавчого провадження врегульовані ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV. Цією нормою встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Отже, враховуючи наведені норми та зважаючи на те, що виконавче провадження, у межах якого прийнято постанову про накладення спірного в межах даної справи арешту, знищено, відповідачем при завершенні виконавчого провадження не застосовано наслідки, встановлені ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, якою чітко встановлено, що у разі завершення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника.
С свою чергу, доказів наявності виключних підстав передбачених статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV якто направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, випадки не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, відповідачем не надано.
Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну Укроборонпром, акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну Укроборонпром, державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну Укроборонпром або на момент припинення Державного концерну Укроборонпром було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності, звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності.
В свою чергу, частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи те, що запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт всього майна ОСОБА_1 є чинним, а також те, що відповідач не може надати суду інформацію про існування виконавчого провадження, у якому накладено арешт на нерухоме майно позивача, тому вказані обставини призводять до покладення на позивача надмірного тягара, оскільки орган державної влади не може обґрунтувати належним чином необхідність існування вказаного вище запису про арешт майна особи.
Щодо твердження про пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд зазначає наступне.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції змінив найменування юридичної особи на Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.03.2023 року № 933/5 «Про відділи державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» наказано реорганізувати Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шляхом приєднання до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Встановлено, що Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником відповідного реорганізованого відділу виконавчої служби, у зв`язку з чим є належним відповідачем у справі, а тому суд відхиляє відповідні твердження відповідача.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи на встановлені судом обставини справи та становище, в якому опинився позивач у зв`язку з існуванням чинного арешту, суд приходить до висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 є визнання протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В1-3706(09), 06.07.2010, реєстраційний номер обтяження; №10006609 року зареєстрований 06.07.2010 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В1-3706(09), 06.07.2010, реєстраційний номер обтяження; №10006609 року зареєстрований 06.07.2010 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: квартир, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на нерухоме майно ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження накладення арешту на його майно та відповідно порушення його прав.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі сплатили судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. по 1211,20 грн. кожен, що документально підтверджується квитанціями від 25.02.2025 року та 10.03.2025 року.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому підлягає стягненню з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В1-3706(09), 06.07.2010, реєстраційний номер обтяження; №10006609 року зареєстрований 06.07.2010 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: квартира, за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
Зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, В1-3706(09), 06.07.2010, реєстраційний номер обтяження: №10006609 року зареєстроване 06.07.2010 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: квартира, за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська