Справа № 200/8278/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року справа №200/8278/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 р. у справі №200/8278/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.08.2024 №33 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 22.08.2024, зарахувавши до загального страхового стажу періоди з 06.01.1984 по 31.12.1996, з 01.09.1978 по 14.07.1981.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 30.08.2024 № 33. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 22.08.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: з 01.09.1978 по 09.07.1981, з 06.01.1984 по 27.02.1997. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що Головним управлінням до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 06.01.1984 по 31.12.1996, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1981, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів;

- період навчання з 01.09.1978 по 14.07.1981 згідно диплому НОМЕР_2 від 14.07.1981, оскільки є наявне виправлення в даті закінчення терміну навчання. Для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку, видану навчальним закладом на підставі первинних документів.

Головним управлінням прийнято рішення № 33 від 30.08.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_3 .

22.08.2024 позивач звернувся через Веб портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.08.2024 №33 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Так, згідно з вказаним вище рішенням страховий стаж особи становить 26 років 10 місяці 07 днів.

При цьому зазначено, що до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 06.01.1984 по 31.12.1996 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1981, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів;

- період навчання з 01.09.1978 по 14.07.1981 згідно диплому НОМЕР_2 від 14.07.1981, оскільки є наявне виправлення в даті закінчення терміну навчання.

Також зазначено, що для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку, видану навчальним закладом на підставі певних документів.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788).

Так, згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 06.01.1984 по 31.12.1996, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, суд зазначає наступне.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював:

- 06.01.1984 прийнятий у члени колгоспу «Росія» слюсарем по ремонту с/х машин (запис №5);

- 28.09.1987 переведений газоелектрозварником по ремонту с/х машин (запис №6);

Також, міститься запис №7 від 01.07.1997 про реорганізацію колгоспу «Росія» у КСП «Росія» згідно протоколу № 1 від 28.02.1997.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 06.01.1984 по 27.02.1997, а не як зазначено у спірному рішенні по 31.12.1996.

Отже, записами трудової книжки позивача належним чином підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 з 06.01.1984 по 27.02.1997 в колгоспі «Росія», які не вимагають надання додаткових документів.

Таким чином, спірний період роботи позивача з 06.01.1984 по 27.02.1997 року повинен бути зарахованим до страхового стажу.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 14.07.1981 згідно диплому НОМЕР_2 від 14.07.1981, оскільки є наявне виправлення в даті закінчення терміну навчання, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання в професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учнів, слухачів, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 навчався в ПТУ-1 м. Жданова з 01.09.1978 по 8.07.1981, запис внесена на підставі диплому НОМЕР_2 ; 10.07.1981 прийнятий слюсарем будівельним 4 розряду (запис №1); 08.10.1981 звільнений у зв`язку з призивом в Радянську Армію (запис №2).

Копією диплому НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1978 по 14.07.1981 навчався у професійно-технічному училищі № 1 м.Жданова за професією слюсар будівельний.

Дослідивши копію диплома, суд зазначає, що останній містить два варіанти заповнення відомостей: українською та російською мовами.

При цьому, у відомостях про навчання позивача українською мовою будь-яких виправлень не встановлено. Виправлення щодо року навчання у варіанті внесення відомостей російською мовою не впливають на період навчання позивача, а тим паче на право зарахування такого періоду до страхового стажу.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач зразу після закінчення ПТУ працевлаштувався за набутою спеціальністю, отже період навчання протиправно не зарахований до страхового стажу позивача.

Оскільки, пенсійним органом зараховано до страхового стажу період роботи з 10.07.1981 по 08.10.1981, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1978 по 09.07.1981.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 22.08.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: з 01.09.1978 по 09.07.1981, з 06.01.1984 по 27.02.1997.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 р. у справі №200/8278/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025р. у справі №200/8278/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко