Справа № 300/2142/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"18" квітня 2025 р. Справа № 300/2142/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, звернувся в суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також невиплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховуючи шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15 січня 2004 року №; 44;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також невиплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховуючи шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15 січня 2004 року №; 44.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 залишено дану позовну заяву без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 123, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.
На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від представника позивача через підсистему "Електронний суд" 14.04.2025 була направлена заява про оновлення процесуального строку. Спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця виникли в період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року. До 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ (далі Закон №2352-ІХ) внесено зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України. Закон №2352-ІХ набрав чинності 19.07.2022. Представник відповідача зазначає, що враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачала право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, то строк звернення позивача до суду підлягає поновленню.
Також представник позивача вказує, що статтею 234 Кодексу законів про працю України передбачена можливість у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 Кодексу законів про працю України, поновлення вказаних строків, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Суд звертає увагу, що згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Даний строк є загальним.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Виходячи з наявних у суду матеріалів, неможливо встановити, коли позивач дізнався про порушення його права. З наявних у суду матеріалів встановлено, що позивача звільнено з військової служби згідно витягу із наказу № 25 від 08.07.2024 року. У даному наказі зазначається що позивача звільнено у запас. Відповідно до п. 2 розділу ХХХІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам" № 200 від 15.03.2018, грошовий атестат видається в усіх випадках переміщення по службі з однієї військової частини до іншої, у тому числі у разі направлення до навчальних закладів на навчання, направлення для подальшого проходження служби до інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства України, та правоохоронних органів, а також у разі відрядження до державних органів із залишенням на військовій службі, у разі звільнення в запас або відставку з призначенням пенсії.
В матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит представника позивача до якого додано довідку № 111 від 03.12.2024 року. З відомостей у довідці можна встановити порядок обчислення розмірів грошового забезпечення та базу нарахування. Оскільки, в суду відсутні будь-які інші матеріали, які дають змогу встановити дату, з якої особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушене право датою визначення строку на звернення до суду визначено дату отримання вказаної довідки. Таким чином, виходячи з дати видачі цієї довідки 3 грудня 2024 року визначений Кодексу законів про працю України строк звернення із захистом свого права тривав до 3 березня 2025 року. Таким чином, позивачем пропущено строк звернення за захистом свого права у спірних правовідносинах.
Стосовно аргументів про те, що відносини виникли в період, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» суд звертає увагу, що застосовувана норма статті 233 Кодексу законів про працю України набрала чинності 19.07.2022 року. Спірні відносини тривали між позивачем та відповідачем з 01.01.2023 по 20.05.2023 року, що хронологічно було вже після набрання законної сили нормою, яка внесла відповідні зміни у ст. 233 Кодексу законів про працю України. Тому до правовідносин має застосовуватися ст. 233 Кодексу законів про працю України в редакції, що діяла з 19.07.2022 року.
З приводу аргументу, щодо застосування ст. 234 Кодексу законів про працю України суд звертає увагу на наступне.
Стаття 234 Кодексу законів про працю України визначає, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Виходячи із змісту даної статті, один рік, це не строк для звернення до суду з моменту, відколи особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, а строк, в межах якого можна поновити тримісячний строк на звернення, визначений статтею 233 Кодексу законів про працю України у разі наявності поважних причин його пропуску. Натомість, у заяві про поновлення процесуального строку, поданої представником позивача не наводиться причин пропуску строку на звернення з моменту, відколи позивач отримав довідку № 111 від 03.12.2024 року, з відомостей у якій можна було встановити порядок обчислення розмірів грошового забезпечення та базу нарахування. Як суд зазначав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, виходячи з дати видачі цієї довідки 3 грудня 2024 року визначений КЗпП строк звернення із захистом свого права тривав до 3 березня 2025 року. Таким чином, позивачем пропущено строк звернення за захистом свого права у спірних правовідносинах, і у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку не наводиться пояснень причин його пропуску і звернення до суду 01.04.2025 року, практично через місяць після пропуску строку на звернення, визначеного статтею 233 Кодексу законів про працю України.
За таких обставин, суд вважає, що позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки, позивачем подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
3. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
4. Представнику позивача копію цієї ухвали надіслати через підсистему "Електронний суд".
4.1. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
5. Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.
5.1. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
5.2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
6. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Главач І.А.