Справа № 620/1848/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1848/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного бюро розслідувань (далі ДБР, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з обчислення та встановлення стажу служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро, оформлене протоколом від 23 січня 2025 року №1дск, про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013;

зобов`язати Державне бюро розслідувань зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань період проходження служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі та зазначає, що з 20.05.2021 по теперішній час позивач проходить службу (роботу) в ДБР на посадах начальницького складу та має спеціальне звання старшого начальницького складу «підполковник Державного бюро розслідувань». Так, до ДБР 20.01.2025 надійшов рапорт позивача, відповідно до якого останній просив зарахувати його стаж служби в податковій міліції (з 01.09.2005 по 01.12.2013 включно) до стажу служби (роботи) в ДБР, який дає право на доплату за вислугу років, при цьому посилався на позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18 якою, на його думку, прирівняно статус позивача, що проходив службу в органах податкової міліції, до статусу осіб, що перебували на службі в органах внутрішніх справ України. В ході розгляду рапорту позивача Протоколом № 1 ДСК від 23.01.2025 Комісія установила, що дійсно в матеріалах особової справи позивача наявні документи, які підтверджують службу в органах податкової міліції у період: з 17.06.2010 по 01.12.2013 та навчання у Національному університеті державної податкової служби України з 01.09.2005 по 14.06.2010. Наказом ДБР від 08.10.2021 № 524 затверджено Інструкцію про механізм реалізації норм законодавства щодо встановлення доплати за вислугу років та обчислення стажу служби (роботи), який дає право на доплату за вислугу років працівникам ДБР (надалі Інструкція № 524). Нормами вказаної Інструкції № 524 передбачено, що обчислений кадровим підрозділом стаж служби виноситься на розгляд Комісії з обчислення стажу служби (роботи), який дає право особам рядового та начальницького складу ДБР на отримання доплати за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки (далі Комісія) для прийняття рішення (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Розділу 2 Інструкції № 524). Разом з тим, Комісія констатувала, що нормами підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Розділу 2 Інструкції № 524 передбачено, що до стажу служби, зараховуються періоди, визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», та час проходження служби в ДБР на посадах рядового та начальницького складу. Приписами частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено вичерпний перелік видів служб та часу роботи, які зараховуються до стажу служби, і служба в підрозділах податкової міліції в цьому переліку відсутня. За таких умов відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_1 до стажу служби період проходження ним служби в органах податкової міліції.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 20.05.2021 по теперішній час проходить службу в ДБР на посадах начальницького складу та має спеціальне звання старшого начальницького складу «підполковник Державного бюро розслідувань».

Листом від 06.02.2025 №307/01-23 Державний податковий університет повідомив, що « ОСОБА_1 , наказом Національної академії державної податкової служби України від 14.07.2005 №1305, був зарахований до складу курсантів денної форми навчання факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції з 01.09.2005 та з 12.06.2010 ОСОБА_1 був відрахований зі складу курсантів, згідно з наказом Національного університету державної податкової служби України від 11.06.2010 №955, у зв`язку із закінченням навчання».

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 останній перебував на службі в органах податкової міліції з 17 червня 2010 року до 01 грудня 2013 року.

Як слідує з матеріалів справи 20.01.2025 позивач звернувся із рапортом №4/10-10-01/76 до ДБР щодо зарахування стажу служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, який дає право на доплату за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки працівникам Державного бюро розслідувань.

Відповідно до витягу з протоколу №1дск від 23.01.2025 засідання комісії з обчислення та встановлення стажу служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро (далі Комісія) розслідувань четвертим питанням порядку денного розглянуто рапорт заступника начальника відділу Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань підполковника Державного бюро розслідувань Бугая Олександра Вікторовича.

Так, за результатом розгляду рапорту позивача Комісією вирішено відсутніми підстави для зарахування підполковнику Державного бюро розслідувань Бугаю Олександру Вікторовича, заступнику начальника відділу Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань підполковника Державного бюро розслідувань до стажу служби період проходження ним служби в органах податкової міліції, а саме: з 17 червня 2010 року до 01 грудня 2013 року та навчання у Національному університеті державної податкової служби України з 01 вересня 2005 року до 14 червня 2010 року. Підставою для прийняття такого рішення Комісією зазначено відсутність служби в органах податкової міліції у статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом голови Комісії від 27.01.2025 №4/10-10-01/17 позивача повідомлено про результати розгляду рапорту від 20 січня 2025 року та відмову у зарахуванні стажу служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, який дає право на доплату за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки працівникам Державного бюро розслідувань.

Вважаючи вказане рішення Комісії, оформлене протоколом від 23 січня 2025 року №1дск протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VІІІ (далі по тексту - Закону №580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони праві свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону № 580-VIII).

За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додатково оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; З) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького1 рядового складу з дня призначення на в1дпов1дну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 12 липня 2018 року N° 2509-VIII); б) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990р. №509-ХІІ (далі - Закон №509-ХІІ, чинний до 20 листопада 2012 р., діяв на момент проходження служби позивачем), податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально - процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

У ст. 21 Закону №509-ХІІ, яка визначала повноваження податкової міліції, зазначено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової·служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків, запобігає, виявляє, припиняє корупційні правопорушення працівників органів державної податкової служби; складає протокол про вчинення корупційного правопорушення відповідно до закону; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням (ч. 1).

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону №509-ХІІ особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст. 26 Закону №509-ХІІ держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст. ст. 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05 липня 2012 р. №5083-VI, який набрав чинності з 12 серпня 2012 р., серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 «Податкова міліція».

За приписами п. 348.1 ст. 348 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 12 серпня 2012 р.) (далі - ПК України) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державно податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п. 348.2 ст. 348 ПК України).

Згідно із п. 353.1 ст. 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 356.1 ст. 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

У ч. 4 ст. 78 Закону №580-VIII зазначено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пп. 3-6 п. 7 р. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк: прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015р. №900- VIII, який набрав чинності 29 грудня 2015 р., п. 15 р. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено абзацами другим і третім такого змісту: За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

З наведеного слідує, що правовий статус служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції є тотожним, служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, відтак, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII, ст. 19 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та п. 2.2. р. ІІ Інструкції про механізм реалізації норм законодавства щодо встановлення доплати за вислугу років та обчислення стажу служби (роботи), який дає право на доплату за вислугу років працівникам Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 08.10.2021 №524 (зі змінами).

Водночас, варто зауважити, що спірні правовідносини між сторонами склались з приводу не зарахування стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення позивачеві доплати за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Окрім того, приписами ст. ст. 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст. ст. 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Те, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ також передбачалось приписами ч.1 ст. 24 Закону №509-ХІІ.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 р. в справі №826/16143/18, в якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно - розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності статусу служби в органах внутрішніх справ і служби податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 13.08.2021р. у справі №440/1564/20, від 22.12.2022р. у справі №380/8659/20, від 11.11.2021р. у справі №280/1546/21, від 02.06.2022р. у справі №280/8419/20, які слід враховувати судом в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України, підстави для відступу від неї відсутні.

Слід враховувати позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-А, пункт 29).

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суду необхідно застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, та вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», які передбачають, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким. чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм суд дійшов висновку про те, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України, та стаж служби в податковій міліції повинен зараховуватись, як стаж служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду, що зазначений у п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію».

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з обчислення та встановлення стажу служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро, оформлене протоколом від 23 січня 2025 року №1дск, про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013.

Зобов`язати Державне бюро розслідувань зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в органах податкової міліції з 01.09.2005 по 01.12.2013.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Державне бюро розслідувань (вул. Петлюри Симона, 15,м. Київ,01032, ).

Повне судове рішення складено 16.04.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО