Справа № 520/1668/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року № 520/1668/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

представника позивача Філатова П.А.,

представника відповідача Малої Л.В.,

свідка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІКС СОФТ" до Головного управління ДПС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІКС СОФТ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 02.10.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 02.10.2024 року, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Головним управлінням ДПС у м.Києві подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представники позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позовної заяви заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у м.Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «ТІКС СОФТ» () з питань дотримання умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» здійснених з контрагентами-нерезидентами «Daxx Soft B.V.» (Королівство Нідерландів), «DX4 Services B.V.» (Королівство Нідерландів), «DX International B.V.» (Королівство Нідерландів), за результатами якої було складено акт перевірки від 09.07.2024 №85064/Ж5/26-15-23-01-21/37701725.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення п.п. 39.1.1, п.п. 39.1.2 п.п. 39.1.3. п. 39.1, п.п. 39.2.1.9 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 140.5.1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-ІV (із змінами і доповненнями) в результаті чого в періоді, що перевірявся, встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 24 630 493 гривень, в тому числі по періодах: за 2015 рік на суму 4 592 169 грн., за 2016 рік на суму 4 552 498 грн., за 2017 рік на суму 6 107 355 грн., за 2018 рік на суму 9 378 472 грн.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2024 року, яким позивачу збільшено ТОВ «ТІКС СОФТ» суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 28 034 005,00 грн., з яких за основним зобов`язанням 22 427 204,00 грн., за штрафними санкціями 5 606 801,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно норм Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за одним з п`яти методів, визначених п. 39.3 ст. 39 ПК України.

Так, позивачем у Документаціях з трансфертного ціноутворення використано метод «чистого прибутку», а згідно акту перевірки відповідачем застосовано метод «витрати плюс», залишивши метод «чистого прибутку» як додатковий.

Метод «витрати плюс» полягає у порівнянні валової рентабельності собівартості продажу товарів (робіт, послуг) у контрольованій операції з аналогічним показником рентабельності у зіставних неконтрольованих операціях (пп. 39.3.5.1 ст. 39 ПК України).

Метод «чистого прибутку» полягає у порівнянні відповідного фінансового показника рентабельності у контрольованій операції (чистого прибутку на основі відповідної бази (витрати, продаж, активи) або показника рентабельності операційних витрат) з відповідним показником рентабельності у зіставній (зіставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях) (пп. 39.3.6.1 ст. 39 ПК України).

Відповідно до п. 2.48 Організації економічного співробітництва та розвитку щодо трансфертного ціноутворення для транснаціональних компаній та податкових служб (далі - Настанови ОЕСР) метод «витрати плюс» використовує надбавки, розраховані після віднімання прямих і непрямих витрат виробництва, тоді як метод «чистого прибутку» використовує прибутки після віднімання всіх операційних витрат підприємства.

Згідно з абз. 2, 3, 4, 5 пп. 39.3.2.1 ст. 39 ПК України найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення обирається з урахуванням таких критеріїв:

доцільності обраного методу відповідно до характеру контрольованої операції, що визначається, зокрема, на основі результатів функціонального аналізу контрольованої операції (з урахуванням виконуваних функцій, використовуваних активів і понесених ризиків);

наявності повної та достовірної інформації, необхідної для застосування обраного методу та/або методів трансфертного ціноутворення;

ступеня зіставності між контрольованими і неконтрольованими операціями, включаючи надійність коригувань зіставності, якщо такі застосовуються, які можуть використовуватися для усунення розбіжностей між такими операціями.

Відповідно до п. 2.41 Настанов ОЕСР неконтрольована операція є порівняною щодо контрольованої операції (тобто вона є порівняною неконтрольованою операцією) для потреб методу «витрати плюс», якщо задовольняється одна з умов: а) жодна з відмінностей (у разі наявності) між порівнюваними операціями чи між підприємствами, які здійснюють такі операції, не може суттєвим чином вплинути на надбавку «витрати плюс» на відкритому ринку або b) можливо зробити розумні коригування для усунення таких відмінностей.

Згідно з абз. 7 пп. 39.3.2.1 ст. 39 ПК України у разі якщо з урахуванням таких критеріїв метод ціни перепродажу або метод "витрати плюс" та метод чистого прибутку або розподілення прибутку можуть застосовуватися платником податку з однаковою надійністю, застосовується метод ціни перепродажу або метод "витрати плюс".

Відповідно до абз. 9 пп. 39.3.2.1 ст. 39 ПК України якщо платник податків використав метод, що відповідає положенням цієї статті, встановлення контролюючим органом відповідності умов контрольованих операцій платника податків принципу "витягнутої руки" базується на тому методі трансфертного ціноутворення, який застосовується платником податків, за винятком випадків, якщо контролюючий орган обґрунтує, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним.

Так, відповідачем не обґрунтував належним чином ані однакову надійність обох методів, ані більшу доцільність застосування методу «витрати плюс», оскільки не навів повної та достовірної інформації, не здійснив функціонального аналізу контрольованих операцій, не надав оцінки впливу відмінностей між порівнюваними підприємствами.

Суд зазначає про неможливість розглядати в якості імперативної норми наведений відповідачем абзац 2 пп. 39.3.5.2 ст. 39 ПК України щодо застосування методу «витрати плюс» до операцій з надання послуг, який не свідчить про пріоритетність методу без врахування вище перелічених критеріїв характеру операції, інформативності, зіставності, а також - однакової надійності застосування.

При цьому, критерій повноти і достовірності інформації чітко дотримується при застосуванні методу «чистого прибутку», з огляду на те, що він базується на більш доступних даних про прибуток і фінансових результатах, які можливо знайти в публічній звітності, в базах даних та інших публічно доступних показниках компаній.

Так, в основу можливості застосування методу «витрати плюс» відповідачем покладено віднесення, на його думку, позивача і всіх зіставних підприємств до категорії «сервісних ІТ-компаній».

Відповідач зробив висновок про типовий, неваріативний підхід у всіх зіставних компаній до правил формування обліку собівартості, витрат, що не відрізняється поза залежності від будь-яких обставин.

Проте, різні організації можуть мати різні стандарти бухгалтерського обліку, методи розподілу витрат, ставки накладних витрат і політику амортизації, що може вплинути на базу витрат і остаточну трансфертну ціну.

Крім того, дані про вартість можуть змінюватися з часом через інфляцію, коливання обмінного курсу, технологічні зміни та ринкові умови.

Деякі види витрат можуть враховуватися як у собівартості, так і в операційних витратах компанії, тоді як при розрахунку показника валової рентабельності використовується виключно собівартість.

Крім того, у контрольованих операціях вартість послуг визначалася в іноземній валюті. Отже, суттєвий вплив на рентабельність операцій позивача здійснювали курсові різниці.

Проте, в рамках методу «витрати плюс» досліджуються показники валової рентабельності собівартості, при розрахунку яких враховуються лише чиста виручка від реалізації та собівартість реалізованих послуг.

Тобто, вказаний показник не враховує доходи та витрати за курсовими різницями і не дає можливості врахувати вплив валютного ризику.

В акті перевірки відповідач посилається, характеризуючи типові сервісні ІТ- компанії, на відсутність інших, крім собівартості, витрат, що можуть вплинути на структуру балансу при розрахунку показників рентабельності собівартості.

Проте, вказане твердження спростовується тим, що лише середнє значення відношення інших операційних витрат до собівартості у зіставних компаніях (обраних відповідачем) по роках складає у 2015 - 68%, 2016 - 18,31%, 2017 - 15,51%, 2018 - 14,62%, в окремих випадках це значення перевищує 30% та навіть досягає 400%, тобто перевищує значення собівартості.

Відповідно до п. 3.63 розділу А.7.3. «Надзвичайні результати: міркування порівнянності» Настанов ОЕСР якщо одна або декілька потенційних ознак порівнянності мають надзвичайні результати, для розуміння причин таких надзвичайних результатів необхідно провести подальші дослідження. Причиною можуть бути вади порівнянності, або виняткові умови, яким би за інших обставин відповідала порівнянна третя сторона. Надзвичайний результат може бути вилучений після того, як помічено попередньо пропущену істотну ваду порівнянності, не лише тому, що результати, що виникають із запропонованої ознаки порівнянності, є просто дуже відмінними від результатів, які зазвичай спостерігаються у інших запропонованих ознаках порівнянності. За можливості, альтернативним варіантом є узгодження даних компанії про витрати з використанням відповідних коригувань, щоб нівелювати відмінності у витратах між суб`єктами.

Відповідно до п. 3.66 Настанов ОЕСР розслідування повинні проводитись у відношенні потенційних ознак порівнянності, що спричиняють ненормально високі прибутки у порівнянні до інших потенційних ознак порівнянності, загалом кажучи, чи може вона бути порівнянною.

Однак, як вказувалось вище, відповідачем коригування зіставності не проводились, виходячи з безпідставного переконання у ідентичності сервісних ІТ-компаній.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування методів «витрати плюс» та «чистого прибутку» з однаковою надійністю.

Так, в акті перевірки податковий орган зазначив, що провів аналіз відповідності умов контрольованих операцій позивача із застосуванням методу «чистого прибутку», за результатами якого встановлено, що значення показника чистої рентабельності витрат позивача в контрольованих операціях знаходиться поза межами діапазону рентабельності зіставних юридичних осіб (як і у випадку з застосуванням методу «витрати плюс»).

При цьому, відповідачем зроблено висновок, що оскільки діапазони рентабельності із застосуванням методу «витрати плюс» та методу «чистого прибутку» збігаються (в обох випадках встановлено, що відповідні показники рентабельності позивача знаходяться поза межами діапазонів), зазначене свідчить про надійність використання основного методу «витрати плюс».

Тобто, на думку відповідача, якщо значення показників рентабельності позивача за даними їх розрахунків знаходиться поза межами діапазону рентабельності зіставних юридичних осіб - цього достатньо для підтвердження коректності обраного органом метод «витрати плюс».

Проте, вказані висновки суперечать «принципу витягнутої руки», якщо за результатами застосування кількох методів трансфертного ціноутворення отримуються орієнтовно однакові суми відхилення цін контрольованих операцій від звичайних ринкових цін.

Відповідно до п. 3.58 Настанов ОЕСР при оцінці характеру контрольованої операції за принципом витягнутої руки можна використовувати два методи, які дають аналогічний рівень порівнянності. Кожен метод дає результат або діапазон результативних значень, відмінний від результатів іншого методу, оскільки методи відрізняються один від одного, так само як і дані, використовувані при застосуванні кожного конкретного методу. Дані цих діапазонів можуть застосовуватися для більш точного визначення діапазону значень за принципом витягнутої руки, наприклад, у тому випадку, коли діапазони частково збігаються, або коли вони не збігаються - для перегляду точності вказаних методів.

Відповідно до п. 3.59 Настанов ОЕСР коли в результаті застосування найбільш доречного методу (або у відповідних обставинах більш ніж одного методу, див. пункт 2.11) отримуємо діапазон значень, значний розкид значень може вказувати на те, що дані, використані для встановлення деяких точок, не були достатньо надійними в порівнянні з даними, використаними для встановлення інших точок всередині діапазону; або відхилення можуть бути результатом параметрів порівнянних даних, які потребують коригування. У таких випадках необхідний подальший аналіз зазначених точок, щоб оцінити доцільність їх включення в діапазон значень за принципом витягнутої руки.

Таким чином, що відмінності між операційними (експлуатаційними) витратами позивача та зіставних компаній, відібраних відповідачем, та отримані показники чистої рентабельності витрат і валової рентабельності собівартості свідчать про неможливість застосування методу «витрати плюс» до контрольованих операцій позивача, що мали місце в 2015-2018 роках.

За таких обставин, метод «витрати плюс», обраний відповідачем, не є вірним, оскільки не призначений для операцій, що здійснював позивач, і не враховує впливу важливих факторів та ризиків, а відтак не може вважатись обґрунтованим і надійним з методом «чистого прибутку».

Відповідно до п. 39.1.2 ст. 39 ПК України відповідність принципу «витягнутої руки» визнається, якщо умови контрольованих операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.

Згідно з абз. 7 п. 39.2.2.2 ст. 39 ПК України у разі відсутності або недостатності інформації про окремі неконтрольовані операції для визначення показників рентабельності може використовуватися фінансова інформація юридичних осіб, які здійснюють діяльність, зіставну із контрольованою операцією, за умови наявності інформації про те, що зазначені юридичні особи не здійснюють операції з пов`язаними особами.

Відповідно до абзацу 8 п. 39.2.2.2 ст. 39 ПК України визначення зіставності юридичних осіб здійснюється з урахуванням їх галузевої специфіки та відповідних видів діяльності, що здійснюються ними в зіставних з контрольованою операцією економічних (комерційних) умовах.

Згідно з п. 39.3.2.2 ст. 39 ПК України якщо під час застосування методів трансфертного ціноутворення порівняння ціни або рентабельності в контрольованій операції проводиться з показниками рентабельності кількох зіставних юридичних осіб, які не здійснюють операції з пов`язаними особами, обов`язково використовується діапазон цін (рентабельності).

Відповідно до п. 39.3.2.3 ст. 39 ПК України якщо ціна в контрольованій операції або відповідний показник рентабельності контрольованої операції перебуває:

- в межах діапазону, вважається, що умови контрольованої операції відповідають принципу «витягнутої руки»;

- поза межами діапазону цін (рентабельності), розрахунок податкових зобов`язань платника податків у контрольованій операції проводиться відповідно до ціни (показника рентабельності), яка (який) дорівнює значенню медіани такого діапазону.

У документаціях з трансфертного ціноутворення позивачем було наведено щодо кожного звітного року (2015-2018 роки) вибірки зіставних компаній.

При цьому, показники рентабельності позивача знаходились в межах діапазонів рентабельності таких обраних зіставних компаній.

Не визнаючи побудованих позивачем вибірок зіставних компаній, відповідачем було побудовано власні вибірки, скориговано кількість обраних позивачем зіставних компаній та розраховано альтернативний діапазон рентабельності, в який показники позивача не вмістились (що й стало підставою для висновку про невідповідність обсягу оподаткованого прибутку позивача принципу «витягнутої руки» та донарахування податку на прибуток).

Так, відповідач за результатами аналізу комерційних та фінансових умов контрольованих операцій позивача самостійно та без достатніх підстав сформував власну вибірку, виключивши частину обраних позивачем зіставних підприємств апелюючи до наступних аргументів: річний дохід (розмір виручки) зіставної компанії менше встановленого відповідачем критерію розміру виручки; незіставна бізнес-модель (продуктова компанія); наявність пов`язаних українських сестринських або дочірніх компаній; непорівнянний життєвий цикл компанії; відсутня інформація про діяльність компанії у відкритих джерелах; компанія - платник єдиного податку третьої групи.

Отже, з 27 компаній відібраних позивачем як зіставних за 2015 рік, відповідач залишив в якості зіставних лише 5 компаній, додавши ще 3 компанії, з 22 компаній відібраних позивачем як зіставних за 2016 рік, відповідач вибрав в якості зіставних лише 7 компаній, додавши ще 4 компанії, з 14 компаній відібраних позивачем як зіставних за 2017 рік, відповідач залишив в якості зіставних лише 2 компанії, додавши ще 6 компаній, з 18 компаній відібраних позивачем як зіставних за 2018 рік, відповідач залишив в якості зіставних лише 4 компанії, додавши ще 7 компаній.

Щодо застосованого відповідачем для відхилення компаній критерію розміру виручки слід зазначити, що у власних вибірках позивач використовував поріг розміру виручки на рівні орієнтовно 10% від власного річного обсягу виручки (загальний обсяг доходів компанії впливає на рентабельність, та компанії із обсягом виручки, що є меншою в 10 разів за доходи позивача, є неспівставними для порівняння).

Зважаючи на показники річного доходу позивача за перевіряємий період, критерій розміру виручки по роках склав для 2015 року, при загальному обсягу виручки в 113,7 млн грн - 10 млн грн.; для 2016 року, при загальному обсягу виручки в 168,8 млн грн. - 15 млн грн.; для 2017 року, при загальному обсягу виручки в 233,1 млн грн - 20 млн грн.; для 2018 року, при загальному обсягу виручки в 333,0 млн грн. - 30 млн грн.

При цьому, контролюючий орган для всіх чотирьох років, які перевірялись, застосував однаковий критерій розміру виручки, зазначивши, що оскільки виручка TOB «ТІКС СОФТ» протягом досліджуваного періоду склала від 113 млн. грн. у 2015 році до 335 млн. грн. у 2018 році для цілей зіставлення були відібрані компанії з розміром обороту, що більше або дорівнює 1,000 тис. доларів США.

Таким чином, за даними курсу перерахунку UAH/USD, що використовується Orbis для трансформації показників фінансової звітності в гривнях в долари США, податковий орган застосував наступні критерії виручки в грн.: для 2015 року, при загальному обсягу виручки в 113,7 млн. грн. - 23 998,08 тис. грн.; для 2016 року, при загальному обсягу виручки в 168,8 млн. грн. - 27 188,69 тис. грн.; для 2017 року, при загальному обсягу виручки в 233,1 млн. грн. - 28 066,24 тис. грн.; для 2018 року, при загальному обсягу виручки в 333,0 млн. грн. - 27 685,49 тис. грн.

Проте, відповідачем не доведено того, що не можна застосовувати стратегію, яку було обрано позивачем при проведенні пошуку потенційно зіставних юридичних осіб.

Щодо застосованого відповідачем для відхилення компаній критерію перевірки структури володіння, слід вказати, що відповідачем було відхилено з вибірок позивача ряд компаній, чиї засновники володіли більш ніж 20% часток в інших юридичних особах, зокрема у вибірках за 2015-2016 роки.

З приводу застереження, яке викладене у пп. 39.3.2.9 ст. 39 ПК України, а саме інформація про зіставних юридичних осіб використовується у разі, якщо зіставна юридична особа не володіє прямо та/або опосередковано корпоративними правами іншої юридичної особи з часткою такої участі більше 20 відсотків або не має як учасника (акціонера) юридичну особу з часткою прямої (опосередкованої) участі більше 20 відсотків, то воно набрало чинності лише з 2017 року, та не могло застосовуватись до 2015-2016 років.

Стосовно застереження, яке викладене у абзаці 7 пп. 39.2.2.2 ст. 39 ПК України, а саме для визначення показників рентабельності може використовуватися фінансова інформація юридичних осіб, які здійснюють діяльність, зіставну із контрольованою операцією, за умови наявності інформацїї про те, що зазначені юридичні особи не здійснюють операціїз пов`язаними особами, то зазначено про конкретні виявлені і підтверджені факти здійснення операцій з пов`язаними особами, а не про наявність певних підозр чи ймовірностей.

Щодо застосованого відповідачем для відхилення компаній критерію незіставної бізнес-моделі, слід вказати, що в цьому випадку відповідач посилається на невідповідність критеріям зіставності відповідно до пп. 39.3.2.9 ст. 39 ПК України.

Однак, згідно вказаної норми застосовуються наступні критерії:

1) якщо зіставна юридична особа проводить діяльність, зіставну з діяльністю сторони контрольованої операції, що досліджується, та виконує зіставні функції, пов`язані з такою діяльністю. Зіставлення діяльності визначається, зокрема, але не виключно, з урахуванням видів економічної діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010, а також міжнародними класифікаторами;

2) якщо зіставна юридична особа не має збитків за даними бухгалтерської (фінансової) звітності більш ніж в одному звітному періоді у періодах, які використовуються для розрахунку відповідних фінансових показників;

3) якщо зіставна юридична особа не володіє прямо та/або опосередковано корпоративними правами іншої юридичної особи з часткою такої участі у розмірі 25 і більше відсотків та/або не має як учасника (акціонера) юридичну особу з часткою прямої (опосередкованої) участі у розмірі 25 і більше відсотків.

Таким чином, під час аналізу зіставних юридичних осіб оцінюється, чи здійснює така юридична особа діяльність, аналогічну діяльності сторони контрольованої операції, та чи виконує схожі функції.

Проте, не передбачено обов`язкового аналізу бізнес-моделі, а також відсутні докази того, що цей критерій є вирішальним для виключення юридичних осіб із вибірки.

Крім того, відповідачем не доведено, що застосування цього критерію істотно вплинуло на результати відбору зіставних компаній.

Відповідачем не надано належного підтвердження щодо необхідності виключення з вибірки компаній, які мають незіставну бізнес модель з контрольованими операціями позивача.

Отже, підхід відповідача щодо оцінки зіставності бізнес-моделі не є достатнім критерієм для визнання профілю компанії зіставним чи незіставним для цілей трансфертного ціноутворення та виключення компаній з вибірки є необґрунтованим.

Контролюючим органом не доведено, якої саме інформації не вистачило для включення окремих підприємств до вибірки.

Так, до вибірки під час перевірки увійшло 20 компаній для 2015 року, 16 компаній для 2016 року, 17 компаній для 2017 року, 19 компаній для 2018 року.

З розрахунків вбачається, що значення показника чистої рентабельності витрат позивача у контрольованих операціях у 2015, 2016, 2017, 2018 роках (яке склало 1,31%, 1,69 %, 1,52%, 1,49%) перебуває в діапазоні рентабельності зіставних компаній, а саме: 0,91% - 5,42% для 2015 року, 0,62% - 3,89% для 2016 року, 0,59% - 6,33% для 2017 року, 0,31% - 6,57% для 2018 року.

Отже, умови здійснення контрольованих операцій з надання послуг та робіт у сфері інформатизації, відповідають принципу «витягнутої руки».

Таким чином, для позивача за контрольованими операціями, здійсненими протягом 2015-2018 років, база оподаткування податком на прибуток не підлягає коригуванню.

В судовому засіданні було допитано свідка. Проте, покази свідка не спростували протиправності та необґрунтованості оскаржуваного рішення.

За таких обставин, податковий орган дійшов помилкового висновку про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 24 630 493,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 02.10.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІКС СОФТ" (61023, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Весніна, будинок, 5, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 02.10.2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІКС СОФТ" (61023, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Весніна, будинок, 5, ) сплачений судовий збір в сумі 24224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 16.04.2025 року