Справа № 200/7808/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року справа №200/7808/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Олішевська В.В.), складеного у повному обсязі 31 грудня 2024 року, у справі № 200/7808/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії щодо припинення щомісячних страхових виплат з 01.04.2017, зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат та виплатити заборгованість з моменту її виникнення, а саме: з 01.04.2017, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії щодо припинення щомісячних страхових виплат з 01.04.2017, зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат та виплатити заборгованість з моменту її виникнення, а саме: з 01.04.2017.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано Постанову відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 27 квітня 2017 року № 0536/6756/26, про зняття з обліку страхового випадку.

Визнано протиправною та скасовано Постанову відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 27 квітня 2017 року № 0536/6756/26, про зняття з обліку потерпілого.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року та виплатити заборгованість, що утворилась.

В частині позовних вимог про визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 , щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 р. відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що постановами відділення Фонду щомісячні страхові виплати були припинені, а сам він знятий з обліку, зазначена причина в зв`язку зі зміною місця проживання на підставі заяви потерпілого.

Вказав, що із заявою про поновлення виплати спірних виплат позивач не звертався, підстав для їх поновлення не має.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 26.11.2014 № 1426-11213.

Відповідно до акту огляду МСЕК серії МСЕ № 249699 позивачу 03 жовтня 2001 року проведено огляд та встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ № 509424 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 19.02.2014 безстроково.

Як вбачається з наданої відповідачем копії справи про призначення страхових виплат ОСОБА_1 , з 01 жовтня 2014 року страхові виплати позивачу проводились Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську, відповідно до постанови Фонду від 09.10.2014 року про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати.

Відповідно до витягу з протоколу № 29 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Краматорської міської ради від 06.03.2017 року відмовлено внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 (довідка від 26.11.2014 року № 1426/11213) у призначенні (відновленні) страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на підставі акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 06.01.2017 № 176.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 13 березня 2017 року припинено щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 на підставі Протоколу № 29 від 06.03.2017 УСЗН з 01.04.2017 р.

Постановою від 28 березня 2017 року призначено потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2017 р., виплати проводити з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. включно. Постанову від 13.03.2017 року вважати такою що втратила чинність.

Постановою від 28 березня 2017 року про повернення зайво виплаченої суми страхової виплати, відраховано із суми страхової виплати «щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності потерпілого суму в розмірі 861 грн. за березень 2017 р. Підстава для відрахування доплати про перерахунок з 01.03.2017, припинення протоколом УПТСЗН.

Постановою від 30 березня 2017 року про індексацію щомісячної страхової виплати, призначено потерпілому розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати за січень 2017 р., лютий 2017 р., в розмірі 104,74 грн.

Також в матеріалах страхової справи наявна заява позивача від 25 квітня 2017 року про припинення страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання з 01.04.2017 р.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 27 квітня 2017 року позивача знято з обліку у зв`язку із зміною місяцю проживання (ВПО). Дата зняття з обліку страхового випадку 31 березня 2017 р. Припинено всі страхові виплати по страховому випадку з 01.04.2017 р.

Також постановою від 27.04.2017 р. знято з обліку потерпілого, в зв`язку зі зміною місця проживання (ВПО). Дата зняття з обліку справи 31.03.2017. Припинено всі страхові виплати по справі з 01.04.2017 р.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач перебуває на обліку як отримувач страхових внесків в якомусь іншому Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування або іншому територіальному управлінні пенсійного фонду України.

17.10.2024 р. адвокат позивач звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області з запитом про надання інформації стосовно: обґрунтування причин не нарахування та не сплати клієнту регресу; повідомити місяць та рік, з якого припинено нарахування регресу клієнту; повідомити щомісячну суму соціальної виплати (регресу), на яку має право клієнт як особа з інвалідністю 3 групи.

Листом від 24.10.2024 р. № 0500-0202-8/104003 була надана відповідь на вищезазначену заяві, та зазначено, що виплати були припинені з 01.04.2017 року, щомісячний розмір страхових виплат станом на дату припинення становив 5044,82 грн.

18.10.2024 р. адвокатом позивача подана до ГУ ПФУ в Донецькій області заяву про поновлення страхових виплат. Відповідно до якої зазначено, що щомісячна страхова виплата клієнту була припинена з 2017 р. Таким чином, страхові виплати з 2017 р. не нараховуються та, відповідно, не виплачуються. В зв`язку з чим просили поновити ОСОБА_1 , нарахування та виплату щомісячної страхової виплати з дати її припинення у 2017 р., виплатити заборгованість з щомісячної страхової виплати, що склалась за період з дати припинення до сьогоднішнього дня, на рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 .

Листом від 24.10.2024 р. № 29209-27819/К-02/8-0500/24 була надана відповідь на вищезазначену заяву, в якій зазначено, що заяву про поновлення страхових виплат ОСОБА_1 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Та повідомлено, що продовження щомісячних страхових виплат здійснюється на підставі поданої заяви встановленої форми та виключно у способи, визначені розділом II Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальних страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №4-1 від 26.01.2024.

Спірним питанням даної справи є неправомірність дій відповідача стосовно невиплати щомісячних страхових виплат позивачу з 01 квітня 2014 року по теперішній час.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1105-ХIV (в чинній редакції), страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Нарахування та проведення страхових виплат урегульовано у декількох нормативних актах:

1) статті 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення;

2) статті 173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якої шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку;

3) Законі України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діяв в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначає відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

У статті 27 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат:а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;д) в інших випадках, передбачених законами.

У відповідності до вимог ст. 46 Закону № 1105-ХIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Відтак, враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо припинення страхових виплат, суд вважає, що обмеження їх виплат будь-яким строком є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1105-XIV у чинній редакції передбачено, що 1. здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються: 1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) у разі смерті отримувача страхових виплат; 7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого; 8) в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів прави позивач є внутрішньо переміщеною особою, який перемістився з м. Горлівка до м. Краматорськ з підстав, визначених ст. 1 Закону № 1706-VII. До теперішнього часу обставини, визначені ст. 1 вказаного Закону, тривають, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання позивача у м. Краматорськ. Довідка є чинною, а доказів, що спростували б наведені обставини, матеріали справи не містять.

Позивач звернувся з заявою від 25 квітня 2017 року та просив припинити страхові виплати, при цьому останній не просив знімати його з обліку.

Так, пунктом 6 частини 1статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд зазначає, що відмова особи від конституційних прав, до яких належить право на соціальний захист, є недійсною.

Суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту припинення позивачу страхових виплат на підставі ч.1 п. 6 ст. 46 та ч .2 ст. 16 Закону України від 23.09.1999 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV та відповідно п. 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11.

В матеріалах страхової справи позивача будь-яке рішення щодо припинення страхових виплат з посиланням на підстави такого припинення відсутнє.

Таким чином, враховуючи викладене, а також встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що припинення виплати позивачу страхових виплат з 01.04.2017 року є безпідставними, а постанови фонду є такими, що підлягають скасуванню.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі № 200/7808/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі № 200/7808/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв