Справа № 440/1820/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1820/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Хлистун Ірина Миколаївна подала через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп., загальною сумою 438 279,67 (чотириста тридцять вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 67 копійок;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп., загальною сумою 438 279,67 (чотириста тридцять вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 67 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено грубу бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди в збільшеному до 100000,00 грн розмірі за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в результаті поранення, а саме: 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідачем через "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що військова частина НОМЕР_1 може нараховувати грошове забезпечення виключно військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , тому військова частина НОМЕР_1 не може нараховувати грошове забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 . Так для виплати грошового забезпечення (в тому числі додаткової винагороди) військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , командир військової частини НОМЕР_2 надає до військової частини НОМЕР_1 , належні документи (накази, заявки). В даному випадку командир військової частини НОМЕР_2 повинен був надати до військової частини НОМЕР_1 наказ про виплату додаткової винагороди (в який повинен був включений ОСОБА_1 ) із підтверджуючими документами до військової частини НОМЕР_1 . Але станом на теперішній час, командир військової частини НОМЕР_2 не звертався з відповідним наказом до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином позивач повинен був звернутися до військової частини НОМЕР_2 стосовно нарахування йому додаткової винагороди за період перебування його на лікуванні з 16.05.2023 по 27.09.2023.

Додатково відповідач зазначає, що відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 (станом на момент спірних правовідносин) Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Такого висновку позивач не надав.

Третьою особою через "Електронний суд" подане пояснення стосовно позовних вимог, в яких проти позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що головний сержант ОСОБА_1 знаходився на безперервному стаціонарному лікуванні у період з 17.01.2023 року по 25.10.2023 року. Таким чином термін безперервного довготривалого лікування ОСОБА_1 за час якого командир військової частини НОМЕР_2 мав право виплачувати грошове забезпечення, відповідно до вимог пункту 11 статті 10 Закону № 2011-XII, складає чотири місяці тобто з 17.01.2023 по 16.05.2023. 17.05.2023 року у зв`язку з безперервним перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах понад 4 місяці ОСОБА_1 відповідно до розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, та відсутністю у військовій частині НОМЕР_2 висновку військово-лікарської комісії про потребу у довготривалому лікуванні, командиром військової частини НОМЕР_2 було прийнято рішення про зупинення виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 тисяч гривень відповідно до Постанови № 168. Після надання ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 довідки військово-лікарської комісії від 26.09.2023 № 987 йому була поновлена виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 тис. грн. передбаченої Постановою № 168 з 27.09.2023, але оскільки в довідці не було вказано потребу у довготривалому лікуванні за період з 16.05.2023 по 26.09.2023, у командира військової частини НОМЕР_2 були відсутні підстави для прийняття рішення про виплату йому додаткової у розмірі 100 000 тис. грн. передбаченої Постановою № 168.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 16 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в районі населеного пункту Соледар Донецької області (Довідка №438 від 05 квітня 2024 року).

16.01.2023 ОСОБА_1 отримав проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням ректосигмоїдного кута, постіммобілізаційна контрактура лівого колінного суглоба, консолідований внутрішньосуглобовий перелом медіального надвиростка лівої стегнової кістки, консолідований багатоуламковий перелом середньої та нижньої третини лівої великогомілкової кістки, рубці шкіри правого ліктьового суглобу, лівої нижньої кінцівки внаслідок вогнепального поранення.

ОСОБА_1 знаходився на безперервному стаціонарному лікуванні після отриманого поранення з 16.01.2023 року по 25.10.2023 року, що підтверджується наступними медичними документами: в період з 17.01.2023 по 19.01.2023 виписка №1042; в період з 20.01.2023 по 09.02.2023 перевідний епікриз №818; в період з 09.02.2023 по 30.03.2023 виписка-епікриз №1960; в період з 31.03.2023 по 17.07.2023 виписка №9676; в період з 17.07.2023 по 07.08.2023 виписка №21896; в період з 07.08.2023 по 28.08.2023 виписка №24190; в період з 28.08.2023 по 27.09.2023 виписка №2568; в період з 27.09.2023 по 06.10.2023 виписка №2257; в період з 06.10.2023 по 25.10.2023 виписка №2351.

Відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" позивачу повинна була виплачуватись додаткова грошова винагорода в розмірі 100000,00 грн. Відповідачем не виплачена додаткова грошова допомога за період знаходження на лікуванні в розмірі з 16.05.2023 року по 25.10.2023 року в розрахунку з 16.05.2023 по 31.05.2023 року - 51 613,00 грн. за червень 2023 100 000,00 грн. за липень 2023 100 000,00 грн. за серпень 2023 100 000,00 грн. з 01.09.2023 по 26.09.2023 86 666,67 грн.

Вважаючи, що права позивача на нарахування та виплату спірних виплат порушені, представник ОСОБА_1 , адвокат Хлистун М.М, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Разом з тим, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустках для лікування за станом здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою про обставини травми від 18.08.2023.

Зокрема, судом встановлено, що позивач відповідно до довідки ВЛК від 26.09.2023 №987 встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма відноситься до тяжких. Довідка обставин трави № 438 від 05.04.2023, надана командиром військової частини НОМЕР_2 .

Документальних доказів, які б свідчили, що за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року позивачу здійснювалась виплата додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168, матеріали справи не містять. Крім цього, у відзиві відповідач взагалі заперечує право на виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

В даному випадку, доводи відповідача стосовно того, що перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я має бути пов`язаним з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної ) комісії суд відхиляє, оскільки у ході розгляду справи судом безспірно встановлено дотримання позивачем двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

За приписами абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, висновки лікарняних закладів, у яких проходив лікування позивач щодо продовження перебування позивача у лікарняних закладах, а також накази командування позивача щодо надання позивачу відпусток та їх продовження для лікування після отриманої тяжкої травми за висновками ВЛК, є належною підставою для продовження виплати позивачу грошового забезпечення, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні та у відпустках для лікування.

Крім того, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування, пов`язаних із травмою, одержаною при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не здійснивши нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за спірні періоди відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому вимоги позивача в частині визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача вчинити дій по нарахуванню та виплаті спірної додаткової винагороди суд вважає обґрунтованими.

Поряд з цим, суд враховує, що умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44).

За правилами пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пунктами 4, 5 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище пунктів 2 - 3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отож, з урахуванням наведеного правого регулювання, нарахування та виплата позивачу спірної додаткової винагороди на виконання цього судового рішення має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

За викладених обставин, з метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп., та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період 16 травня 2023 по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; на підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем залучено до матеріалів справи: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Разом із тим, на переконання суду на підтвердження фактичного здійснення позивачем оплати послуг адвоката та витрат на професійну правничу допомогу суду мають бути надані належні, достатні та допустимі докази - квитанція банку, платіжне доручення (тощо).

Крім того, всупереч вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачем не надано.

Отже, докази фактичного понесення позивачем вищевказаних витрат в матеріалах справи відсутні, а тому останні розподілу не підлягають.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19.

Керуючись статтями 6, 72-77, 134, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), третя особа: Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 16 травня 2023 року по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період 16 травня 2023 року по 27 вересня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) 00 коп.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко