Справа № 933/203/25
Суддя: Шинкаренко А. І.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 933/203/25
Провадження № 2-а/933/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В.,

представника позивача Трофімчука В.В. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Олександрівка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Трофімчук Віталій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

31.03.2025 року ОСОБА_1 , через представника Трофімчука В.В., звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову № 1996 від 18.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно нього, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Також, просить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідно до постанови № 1996 від 18.12.2024 року, винесеної відповідачем, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без повного та об`єктивного дослідження доказів. Як вбачається зі спірної постанови № 1996, вона винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за № 1996, складеного 12.12.2024 року. У порушення вимог статті 256 КУпАП протокол не містить відомостей, а саме: про номер повістки, адресу, на яку вона надіслана; про строк, зазначений у повістці, у який позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але начебто не з`явився; про обставини, за якими відповідач вважає, що позивач був належним чином оповіщений про виклик до ТЦК та СП. Крім цього, до протоколу не додано жодного доказу вручення позивачу повістки, надісланої 08.11.2024, або інших доказів на спростування доводів позивача. Разом з цим, до протоколу не долучено доказів вручення або направлення повістки засобами поштового зв`язку, акту відмови позивача від отримання повістки, протоколу затримання та доставлення позивача до ТЦК та СП. Сам позивач заперечує факт отримання будь-якої повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно постанови, повістка позивачу була направлена поштою (трек-номер відправлення 438 від 08.11.2024), а 05.12.2024, відповідач вже направив електронне звернення до Краматорського РУП про доставлення позивача. За таких обставин, можна припустити, що позивач зобов`язаний був з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк з 08.11.2024 по 05.12.2024. Разом з цим, за даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» (результати відстеження поштових відправлень), поштове відправлення з трек-номером 438 прийнято оператором поштового зв`язку для відправки лише 12.11.2024, прибуло до відділення 14.11.2024, повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) 24.12.2024, вручене за довіреністю 28.12.2024. Таким чином, станом на 12.12.2024 (складання протоколу), та 18.12.2024 (винесення постанови) у відповідача були відсутні, передбачені пунктом 41 Порядку № 560, докази належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відповідачем під час розгляду справи та ухвалення постанови не з`ясовано, чи отримав позивач у встановлений законом строк та порядку виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи винен позивач у вчиненні правопорушення, і чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності. Таким чином, представник позивача вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних причин» матеріали справи не містять, що не давало начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 підстав приймати рішення про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та накладати адміністративне стягнення.

Просить скасувати постанову № 1996 від 18.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, і на нього накладений штраф, та закрити справу про адміністративне правопорушення. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати, пов`язані з розглядом справи.

08.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що 08.11.2024 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 1063608, та відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням ОСОБА_1 , трек-номер поштового відправлення 438. Вказане поштове відправлення ним не було отримано. Згідно вказаної повістки військовозобов`язаний повинен був прибути 24.11.2024, але відомостей щодо неможливості прибуття до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав. Враховуючи викладене, 05.12.2024 до ГУНП направлено електронне звернення за № Е607281, щодо доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 , та 12.12.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками відділення поліції. Отже, 12.12.2024 було встановлено особу правопорушника, та уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 1996 щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП. Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, у протоколі надав особисті пояснення. Також, до правопорушника доведено про розгляд справи, який призначено на 10 год. 00 хв. 18.12.2024 року, під особистий підпис. Будучи ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи, 18.12.2024 року ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув, тому справу було розглянуто за його відсутністю. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення, ОСОБА_2 не надавав. Також, клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи, не надавав. За результатами розгляду справи, ОСОБА_1 було направлено постанову засобами поштового зв`язку, трек-номер відправлення 644. Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Трофімчук Віталій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, - відмовити в повному обсязі.

10.04.2025 представник позивача Трофімчук В.В. надіслав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти зазначених доводів відповідача, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства. Зазначає, що відповідач не заперечує, що у порушення вимог статті 256 КУпАП, протокол № 1996 від 12.12.2024 не містить відомостей: про номер повістки, адресу, на яку вона надіслана; про «строк, зазначений у повістці», у який позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; про неявку позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зазначений у повістці строк. Відповідно до наданої самим відповідачем копії протоколу № 1996 від 12.12.2024 «військовозобов`язаному надіслано повістку трек-номер 438 від 08.11.2024 про прибуття до ТЦК та СП. За викликом у строк, зазначений у ... КУпАП». Таким чином, відповідачем не спростовані доводи позивача щодо невідповідності протоколу № 1996 вимогам статті 256 КУпАП. Відповідач не заперечує, що до протоколу № 1996 від 12.12.2024, на момент його розгляду, не було додано жодного доказу належного оповіщення позивача про необхідність явки до відповідача на 14 годину 24.11.2024. Відповідач не заперечує, що під час складання протоколу № 1996 позивач зазначив, що не отримував повістку або в інший спосіб не був оповіщений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, відповідач ані до матеріалів справи, ані до суду не надав жодного доказу на спростування доводів позивача. Відповідно, до наданої відповідачем виписки із сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення з трек-номером 438 прийняте оператором поштового зв`язку 12.11.2024, і лише 24.12.2024 проставлена відмітка «Повернення відправнику. Одержувач відсутній за вказаною адресою», а саме відправлення отримане відповідачем 28.12.2024. Таким чином, навіть якщо допустити, що поштове відправлення з трек-номером 438 містило повістку № 1063608, відомості про її вручення (невручення) відповідач міг отримати не раніше 24.12.2024. Тобто, станом на 12.12.2024 (складання протоколу), та 18.12.2024 (винесення постанови), відповідач не мав відомостей про вручення (невручення) повістки, а відтак, висновки про винуватість позивача є необґрунтованими та протиправними.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 04 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Трофімчук В.В., про поновлення строку на оскарження постанови, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду на 14 квітня 2025, о 10год. 00 хв. за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався.

У судовому засіданні представник позивача Трофімчук В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини вказані в позовній заяві. Просить суд скасувати постанову № 1996, винесену 18.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити провадження по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 08.04.2025 року на адресу суду було надіслано відзив на позовну заяву, за змістом якого просили у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - відмовити у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України, просить розглянути справу за відсутністю представника відповідача, в порядку письмового провадження. Також, разом з відзивом на позовну заяву, представником відповідача було направлено на адресу суду копію адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стоїть на обліку в ТЦК та СП; дата введення інформації про особу в систему 07.07.2021 року, звірка при особистій явці 12.12.2024 (а.с.45).

Згідно копії паспорта громадянина України, виданого 19.01.2017 року Олександрівським РС ГУДМС України в Донецькій області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.8-10).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №050601 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 3 групи загального захворювання, безтерміново (а.с.44).

Повісткою № 1063608 керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до РТЦК та СП для уточнення даних, на 14:00 годину 24 листопада 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.46).

Відповідно до роздруківки трекінг Укрпошти № 438, при відстеженні листа з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено що його було прийнято 12.11.2024 у м. Києві, потім лист надійшов до АДРЕСА_1 , а 14.11.2024 лист прибув до с. Високопілля з відміткою «обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті», 24.12.2024 лист було повернуто відправнику із с. Високопілля з позначкою «одержувач відсутній за вказаною адресою», та 28.12.2024 вручено за довіреністю відправнику (а.с.11).

12.12.2024 стрільцем-помічником гранатометника 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , складено протокол № 1996 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , згідно з яким йому ставиться у провину, "що військовозобов`язаному надіслано повістку, трек-номер відправлення 438 від 08.11.2024 про прибуття до ТЦК та СП. За викликом у строк, зазначений у ....КУпАП…..".

Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 18.12.2024 року, о 10 год. 00 хв., в кабінеті № 1 в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ). У протоколі у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено: не з`явився за повісткою, не отримував. Копію протоколу № 1996 від 12.12.2024 року ОСОБА_1 отримав 12.12.2024 року. Протокол підписано особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та особою, яка склала протокол (а.с.7).

18.12.2024 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 винесено постанову № 1996 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Дані про отримання копії постанови ОСОБА_1 - відсутні (а.с.6).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістка керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Положеннями статті 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статтей 7, 8 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до матеріалів справи, 12 листопада 2024 року, повістку про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 год 00 хв 24 листопада 2024 року для уточнення даних, було направлено листом за адресою місця реєстрації позивача, номер поштового відправлення № 438, проте, позивач за паспортом громадянина України - ОСОБА_1 , а не ОСОБА_5 . Крім того, повістка ІНФОРМАЦІЯ_3 підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , в той час як відповідно до витягу з наказу головнокомандувача ЗСУ № 365 від 03.09.2021 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено полковника ОСОБА_4 . Будь-яких доказів на спростування даних обставин, представником відповідача до суду не надано.

Відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560: «належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2)у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними постановою уряду від 08.10.2024 №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

У конкретній справі судова повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою».

Однак, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні. Взагалі відсутні будь-які докази, що повістка була направлена рекомендованим листом.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Як вбачається з відстеження поштового відправлення № 438 з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення: прийнято 12.11.2024 у м. Києві, прибуло 13.11.2024 року до логістичного центру м. Краматорська, потім, 14.11.2024 лист прибув до с. Високопілля з відміткою «обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті», 24.12.2024 лист було повернуто відправнику із с. Високопілля з позначкою «одержувач відсутній за вказаною адресою», та 28.12.2024 вручено за довіреністю відправнику (а.с.49).

Отже, днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання є 24 грудня 2024 року, оскільки саме у цей день поштове відправлення № 438 було повернуто відправнику, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Таким чином, суд зауважує, що на момент складення протоколу від 12.12.2024 № 1996 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП стрілець - помічник гранатометника другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 не мав належних доказів оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, дані докази були відсутні і при постановленні начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , полковником ОСОБА_8 постанови від 18.12. 2024 № 1996, за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Відповідно до п. 41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 24 грудня 2024 року, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, зазначене начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився до ТЦК та СП, про причини неявки не повідомив, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Оскільки, ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24 листопада 2024 року, ним не було порушено п. 1 абз. 2, 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та спірної постанови, в них відсутні дані про номер повістки, адресу на яку вона надсилалась, строк, зазначений у повістці, у який позивач повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням ст. 256 КУпАП.

Наявне в протоколі та спірній постанові формулювання суті правопорушення, що «Військовозобов?язаному надіслано повістку трек-номер відправлення 438 від 08.11.2024 про прибуття до ТЦК та СП. За викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП», на думку суду, не конкретизує дії позивача, щодо порушення ним правил військового обліку.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанову № 1996 від 18.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 484,48 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 73,77,90, 139, 241-246, 250, 255, 286, 295, 297КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Трофімчук Віталій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -задовольнити.

Скасувати постанову № 1996 від 18 грудня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя А.І. Шинкаренко