Справа № 580/3927/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 квітня 2025 року справа № 580/3927/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позовної заяви адвокатки Дабіж Олени Анатоліївни від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

10.04.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Дабіж Олени Анатоліївни від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з квітня 2016 року до липня 2016 року із застосуванням базового місяця січень 2008, а саме 10261,64 грн (десять тисяч двісті шістдесят одна гривня шістдесят чотири копійки);

визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з серпня 2016 року до липня 2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008, а саме 38 089,52 грн (тридцять вісім тисяч вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки);

визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення у розмірі щомісячного грошового забезпечення з 2016року до 2017 року, а саме 14288,00грн (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень нуль копійок);

визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік;

зобов`язання відповідача 1 здійснити нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у період з квітня 2016 року до липня 2016 року із застосуванням базового місяця січень 2008, а саме 10261,64 грн (десять тисяч двісті шістдесят одна гривня шістдесят чотири копійки);

зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію забезпечення у період з квітня 2016 року до липня 2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008, а саме 38089,52грн (тридцять вісім тисяч вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки);

зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу для оздоровлення у розмірі щомісячного грошового забезпечення за 2016-2017 роки, а саме 14288,00грн (отирнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень нуль копійок);

зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік.

Обґрунтовуючи зазначив, що під час проходження військової служби недоотримав виплати, що передбаченні чинним законодавством України, а саме індексацію грошового забезпечення, яка розраховується зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Керуючись ст. 43 Конституції України та ч. 1-4 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі- Закон №2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Однак підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Отримуючи грошове забезпечення, у т.ч. індексацію грошового забезпечення за спірні періоди, протягом 3 місяців з дати отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо невірного її (його) розрахунку.

Водночас позивач не врахував, що згідно з ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чиниий на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків.

Позивач не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коли дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звертаючись до суду 10.04.2025, позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідачів щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 2016 року до 2017 року з встановленням базового місяця січня 2008 року та зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 2016 року до 2017 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати, та зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду щодо перерахунку та виплати йому за період з 2016 року до 2017 року індексації грошового забезпечення, у т.ч. протягом розумного строку до відповідачів позовна заява та Заява не містять. Документами, доданими до позовної заяви не підтверджено відомостей щодо дати фактичного отримання грошового забезпечення позивачем, у т.ч. індексації за період з 2016 року до 2017 року.

Тому доводи про поважність причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку зі вказаними обставинами не обґрунтовані.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідачів та суду щодо перерахунку та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 2016 року до 2017 року, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому Заява не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі, а підстави про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у Заяві є неповажними.

Отже, наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивача надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися в суд з позовними вимогами.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) залишити без руху.

2. Позивачу надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

СуддяАнжеліка БАБИЧ