Справа № 420/21371/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/21371/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у справі №420/21371/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

05.07.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.04.2024 року №25 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, з урахуванням зарахованого стажу відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі 420/30819/23, починаючи з 12.06.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване рішення пенсійного органу суперечить рішенню Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі №1-р/2020, яким визнано неконституційною статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Відтак, позивач вказує, що з урахуванням зазначеного рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в попередній редакції, якою визначено право на пільгову пенсію за віком по Списку №2, зокрема для чоловіків - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами.

З огляду на викладене, позивач уважає, що оскільки на дату його звернення до відповідача з заявою, ОСОБА_1 відповідав вимогам для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому відмова пенсійного органу у призначенні пенсії є протиправною.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 5 грудня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.04.2024 року №25 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, з урахуванням зарахованого стажу відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі 420/30819/23, починаючи з 12.06.2022 року.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, з посиланнями на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а, суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин слід застосувати саме закон, який є найбільш сприятливий для позивача, а саме приписи пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII, положення якого визнано неконституційними.

Зазначений пункт статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами..

З огляду на зазначене, у даному випадку позивач має право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, адже він досягнув 55-річного віку, та має стаж роботи 26 років 5 місяців 21 днів, з яких пільговий стаж 14 років 04 місяців 13 днів.

Не погоджуючись з означеним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі скаржник, Головне управління, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що з набранням чинності Закону №2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках №1 та №2, регулюються виключно положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Як стверджував скаржник, відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Так, під час вирішення спору судом першої інстанції не враховано те, що страховий стаж позивача становить менше за необхідний, а тому у даному випадку відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач - ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, 20.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 12.06.2022 року (дати досягнення 55-річного віку) на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ та статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Враховуючи принцип екстериторіальності, вказана заява передана на розгляд Головному управлінню ПФУ в Тернопільській області.

27.06.2022 року за результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії, оскільки документи, які надані для підтвердження спеціального стажу, оформленні неналежним чином та всупереч положенням чинного законодавства, а тому не можуть братися до уваги пенсійним органом як такі, що підтверджують пільговий стаж позивача, який має складати 12 років 6 місяців.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року у справі №420/17922/22, зокрема:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії №25 від 27.06.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 20.06.2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Як установлено судовим рішенням від 20.03.2023 року у справі №420/17922/22, періоди роботи позивача з 01.06.1995 року по 03.12.1997 року, з 16.02.2006 року по 26.12.2008 року, з 02.07.2009 року по 02.07.2018 року підтверджені записами у трудовій книжці та повинні бути зараховані до пільгового стажу.

На виконання вище вказаного рішення ГУ ПФУ у Тернопільській області прийняло рішення від 10.05.2023 року №25, яким позивачу повторно відмовлено у призначені пенсії, оскільки до страхового стажу пенсійним органом зараховано 22 роки 03 місяці 03 дні, а до пільгового 12 років 02 місяці 22 дні.

Так, Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області зараховано не весь період роботи позивача з 16.02.2006 року по 26.12.2008 року та з 02.07.2009 року по 02.07.2018 року, а лише частинами в межах вказаних періодів, що підтверджується розрахунком стажу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі №420/30819/23, зокрема:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження ним військової служби з 16.10.1985 року по 11.11.1987 року.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування повністю ОСОБА_1 до пільгового та страхового стажу періоду роботи з 02.07.2009 року по 02.07.2018 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.05.2023 року №25 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 16.10.1985 року по 11.11.1987 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового та страхового стажу повністю період роботи з 02.07.2009 року по 02.07.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі 420/30819/23, Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області повторно розглянуто заяву та прийнято рішення від 29.04.2024 року №25, яким втретє відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.(а.с.26)

Згідно із інформацією, викладеною у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.04.2024 року №25, пенсійним органом вказано про те, що відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року не менше 29 років у чоловіків.

Враховуючи те, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії на пільгових умовах у ОСОБА_1 не достатньо страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, а тому відповідачем відмовлено позивачу з цієї підстави у призначенні пільгової пенсії, про що зазначено у спірному рішенні.

Зокрема, як зазначено пенсійним органом, до страхового стажу не враховано період навчання згідно диплому № НОМЕР_1 в Одеському СПТУ №34, оскільки дата закінчення навчання та дата видачі диплома на заповненій сторінці українською мовою « 3 квітня 1985 року» не відповідає даті закінчення навчання та даті видачі диплома на заповненій сторінці російською мовою «3 червня 1985 року».

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З урахуванням наведеного, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно із пунктом «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно із пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, рішенням №1-р/2020 від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим такі приписи втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення (пункт 2 резолютивної частини рішення№1-р/2020 від 23 січня 2020 року). Одночасно Конституційний Суд України установив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин, Закон №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу. Перший із цих законів визначав такий вік у 55 років, тоді як другий - у 60 років, а також наявністю стажу не менше 25 років, в іншому випадку 29 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно із яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 8 листопада 2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, який є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку що, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не приписи Закону №1058-ІV.

За таких обставин, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , який на час звернення із заявою досяг 55 років, мав страховий стаж роботи 26 років 5 місяців 21 днів, у тому числі на роботах за списком №2 - 14 років 4 місяці 13 днів, з посиланням на відсутності необхідного страхового стажу, визначеного пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про те, що ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ, а тому позов підлягає задоволенню, а рішення управління ПФУ - скасуванню.

Підсумовуючи вище викладене, судова колегія вказує, що суд першої інстанції прийняв судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як пенсійним органом неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статтю 13 Закону №1788-XII, статті 114 Закону №1058-IV з урахуванням змін, внесених положеннями Закону №2148-VIII, та протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Висновки суду першої інстанції у цій справі відповідають правовій позиції стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20.

У зв`язку з чим колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у справі №420/21371/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов