Справа № 520/17279/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 р. Справа № 520/17279/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/17279/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" , Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України»

про визнання протиправними та скасування постанови, рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України Державної установи "Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України", в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» () про ступінь придатності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової служби, оформлену довідкою № 431 від 06.07.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України Державної установи «Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України» (), оформлене листом № 33/4-Т-271 від 19.09.2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України" (Центральна медична (військово-лікарська) комісія) щодо здійснення належного розгляду скарги ОСОБА_1 від 06.07.2023 про перегляд постанови Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» () про ступінь придатності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової служби, оформлену довідкою № 431 від 06.07.2023.

Зобов`язано Державну установу "Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України" (Центральна медична (військово-лікарська) комісія) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06.07.2023 про перегляд довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 про визначення ступеню придатності ОСОБА_1 до військової служби із прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна установа "Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харквського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції в порушенні п. 1, п. 2, п. З, ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України не враховано та не звернуто увагу при з`ясуванні обставин судової справи про те, що представнику позивача адвокату Трофимовій Г.М., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 про те, що Центральною медичною (військово-лікарською) комісією МВС України для з`ясування обставин прийнятого рішення медичної (військово- лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» від 06.07.2023 за № 431 з метою контролю правомірності та обґрунтованості рішення прийнятого у довідці № 431 від 06.07.2023 надіслано запит до М(ВЛ)К про надання медично-експертної документації комісії, на підставі якої воно приймалось. З`ясовано, що рішення медичної (військово лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» від 06.07.2023 за № 431 щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби прийняте за результатами лікування з приводу поранення останнього (01.02.2023) у відповідності до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 № 402. Підстав для перегляду рішення по ступеню придатності ОСОБА_1 до військової служби на теперішній час немає. Також поінформовано, що у разі погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 може пройти обстеження, лікування (за потреби), а також повторний медичний огляд М(ВЛ)К згідно з направленням підрозділу за місцем служби.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та 06.07.2023 року ним пройдено медичний огляд в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» та відповідно до довідки № 431 від 06.07.2023 року за результатами якого встановлено діагноз: наслідки вогнепального осколкового наскрізного поранення (01.02.2023) нижньої третини правого стегна (операції: 07.02.2023, 17.02.2023 хірургічна обробка рани) у вигляді зміцнілих рубців; посттравматичної контрактури правого колінного суглоба з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. ПМК 1 ст. з регургітацією І ст. Дифузні зміни в щитоподібній залозі без порушення функції. Короткозорість слабкого ступеню в 3,0Д обох очей з астигматизмом в 0,5Д. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі статтей 78в, 38г, 30г, графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ» - придатний до військової служби.

Не погоджуючись з рішенням ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 року Позивачем направлено скаргу до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України Державної установи «Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України» з вимогою скасувати рішення ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 року та направити військовослужбовця на контрольний медичний огляд для встановлення реального ступеня придатності до військової служби.

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що первинне рішення медичної військово-лікарської комісії № 431 від 06.07.2023 року не відображає реального стану здоров`я позивача, встановлені діагнози є заниженими від реального ступеня захворювань та деякі діагнози взагалі не відображені у рішенні М(ВЛ)К, відповідачем 1 не витребовувалися дані із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів, окрім того під час проведення медичного огляду порушено процедуру, не взято необхідні аналізи передбачені процедурою проведення медичного огляду військовослужбовців, не оглянуто лікарями, огляд яких є обов`язковим, та не враховано індивідуальні особливості військовослужбовця та можливість виконання покладених на нього функцій військовою службою в статусі придатного до військової служби.

У відповідь на скаргу позивача з Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України ДУ «Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України» надійшов лист № 33/4-Т-271 від 19.09.2023, в якому зазначено, що постанова ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» оформлена у вигляді довідки № 431 від 06.07.2023 прийнято вірно та підстави для його перегляду чи направлення позивача на контрольний медичний огляд відсутні.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в рамках спірних правовідносин відповідачем не прийнято передбаченого законодавством вмотивованого рішення, а направлений на адресу позивача лист, таким рішенням вважатися не може, що в свою чергу свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, таким чином, скарга позивача від 06.07.2023 розглянута ДУ «ГМЦ МВС України» не у відповідності до приписів Положення №402. При цьому рішення не містить оцінки діагнозу встановленому позивачу під час визначення ступеню його придатності до військової служби, а тому належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, є зобов`язання Державну установу "Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України" (Центральна медична (військово-лікарська) комісія) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06.07.2023 про перегляд довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 про визначення ступеню придатності ОСОБА_1 до військової служби із прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами 2-3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України "Про Національну поліцію", ч. 10 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285 затверджено "Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС" (далі Положення № 285 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яке визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Разом з тим, колегія суддів звертає уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Національної гвардії України, тому спірні правовідносини регулюються Положенням № 285.

Відповідно до абз. 2 п. 2 р. 1 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 Основними завданнями М(ВЛ)К є: 2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах Національної гвардії України (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців Національної гвардії України (далі - НГУ) до подальшого проходження військової служби.

Відповідно до абз. 2 п. 2 р. 1 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 М(ВЛ)К відповідно до покладених на них завдань: проводять військово-лікарську експертизу щодо кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців НГУ, колишніх осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до п. 7 р. 3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 до початку медичного огляду особам проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, електрокардіографія, загальні аналізи крові та сечі, аналіз крові на цукор, обстеження на сифіліс, гепатити В, С та ВIЛ-інфікування. Кандидати на службу в поліції та на військову службу за контрактом можуть надати результати зазначених обстежень за умови проходження їх у строк не пізніше одного місяця до початку медичного огляду М(ВЛ)К.

Відповідно до п. 9 р. 3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 медичний огляд особи у М(ВЛ)К проводиться з обов`язковим обстеженням лікарями: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматовенерологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом (практичним психологом) ЗОЗ МВС, а за медичними показаннями - лікарями інших спеціальностей. Жінки обов`язково обстежуються гінекологом.

Відповідно до п. 8 р. 2 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 психіатричне, психологічне, психофізіологічне обстеження проводяться лікарями-психіатрами, практичними психологами (лікарями-психологами) та лікарями-психофізіологами (лікарями з функціональної діагностики) Державної установи «Центр психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору МВС України», центрів психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ ТМО.

Лікарі-психіатри та лікарі-психофізіологи (лікарі з функціональної діагностики) беруть участь у роботі М(ВЛ)К на правах її членів.

Відповідно до п. 13 р. 3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 психіатричне, психологічне та психофізіологічне обстеження осіб, які проходять медичний огляд у М(ВЛ)К, проводиться лікарями-психіатрами, лікарями-психологами (практичними психологами), лікарями-психофізіологами (лікарями з функціональної діагностики) в ЗОЗ МВС.

Відповідно до п. 15 р. 3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 до Акта медичного огляду додаються: направлення на медичний огляд М(ВЛ)К; результати спеціальних (лабораторних, рентгенологічних, інструментальних тощо) обстежень, проведених відповідно до пунктів 7, 11 цього розділу; первинна облікова документація за формою № 100-1/о «Протокол про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №__», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 квітня 2022 року № 651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 червня 2022 року за № 649/37985, яку заповнює лікар-психіатр ЗОЗ МВС; висновок за результатами психологічного обстеження (додаток 10); протокол психофізіологічного обстеження (при обстеженні програмно-апаратним комплексом «Прогноз») (додаток 11) або протокол психофізіологічного обстеження (при обстеженні програмно-апаратним комплексом «Психолот»), заповнений лікарем-психофізіологом (лікарем з функціональної діагностики) із зазначенням порядкового номера обстеження; довідки про раніше проведені профілактичні щеплення (кандидатам на службу в поліції та кандидатам на навчання в ЗВО); витяг з медичної карти амбулаторного хворого, виданий закладом охорони здоров`я, у якому особа перебуває на медичному обслуговуванні; витяги з медичних карт стаціонарного хворого (за наявності); службова характеристика, медична характеристика військовослужбовця, Акт дослідження стану здоров`я (за наявності), документація щодо обставини отримання травми та інші документи, що можуть бути враховані при прийнятті експертного рішення.

Як вбачається з адміністративного позова, позивач посилається на те, що рішення ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 прийнято з порушенням Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, не відображає реальний стан здоров`я позивача, оскільки порушено процедуру проведення медичного огляду М(ВЛ)К, невірно встановлено діагноз захворювання та не вказані всі наявні захворювання.

Так, позивач посилається на те, що під час проведення медичного огляду М(ВЛ)К відповідачем ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" порушено процедуру проведення медичного огляду військовослужбовців, а саме в порушення п.7 р.3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285 перед початком медичного огляду не проведено: рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, електрокардіографії, не взято загальні аналізи крові та сечі, аналізу крові на цукор, обстеження на сифіліс, гепатити В, С та ВIЛ-інфікування.

Як пояснює позивач, такий медичний огляд М(ВЛ)К ним пройдено за пів години у відсутність дотримання об`єктивності та ретельності медичного огляду. Проведення зазначених обстежень є обов`язковим під час проведення медичного огляду М(ВЛ)К військовослужбовців та має перебувати самому медичному огляду. Крім того, зі слів позивача під час проведення медичного огляду М(ВЛ)К в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» 06.07.2023 не проводився огляд лікарями, який є обов`язковим та передбачений п.9 р.3 Положення про затвердження діяльності медичної (військово-лікарської) комісії МВС затвердженого Наказом МВС України 03.04.2017 № 285, а саме: дерматовенерологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом. При цьому поза межами медичного огляду військово-лікарської комісії Негодою Р.І. проведено обстеження стану свого здоров`я в інших закладах охорони здоров`я та додатково встановлені наступні діагнози: складний міопічний астигматизм OU з гостротою зору без корекції 0,05 обох очей. А також психологом надано рекомендацію здійснення психологічної реабілітації з метою відновлення психологічного стану. Відповідно до останнього обстеження зору, військовослужбовцю встановлено діагноз складний міопічний астигматизм OU та гострота зору без корекції становить 0,05 обох очей, що підпадає під пункт А статті 31 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ». Наразі, як пояснює ОСОБА_1 зір кожного дня погіршується та він не здатен виконувати певні завдання пов`язані із захистом Батьківщини за станом здоров`я. Позивач змушений постійно носить окуляри для корекції зору, та не може виконувати функції стрільця, які передбачають використання зброї, тобто безпосередньої участі зору та зорових здібностей для коректного і ефективного використання зброї, а також великих фізичних навантажень включаючи швидке переміщення та здібність вчасно зайняти позиції чи їх покинути. При цьому, є ризик втрати окулярів, в результаті чого він не зможе взагалі нічого бачити, що може призвести до неможливості у зв`язку із проблемами зору вчасно покинути позиції та попасти в полон або бути пораненим чи вбитим.

Крім того, позивач посилається на те, що під час проходження строкової військової служби ОСОБА_1 отримано ВОС 121 бойових машин піхоти та він виконував функції водія саме на цю посаду він і проходив спеціальну підготовку.

Таким чином, позивач вважає, що проведенні огляди М(ВЛ)К та прийняті рішення про придатність позивача до військової служби не відповідають реальному стану його здоров`я.

Колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції вірно вказав, що в межах адміністративного процесу суд не може надавати оцінку діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки суд не є фахівцем у медичній галузі.

Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де зроблено правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Зокрема слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він має право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови з підстав наявних хвороб позивача.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно із п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі -ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК(ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.4.5 розділу І Положення №402 передбачено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК.

Згідно із п. 2.3 розділу І Положення № 402, на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Відповідно до п.п. 2.3.4. п. 2.3 Положення № 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Положеннями п. 2.1. п. 2.2 Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою, яка приймає постанови що є обов`язковою для штатних та позаштатних ВЛК.

Згідно із п. 2.3.5 Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Аналізуючи норми Положення № 402 колегія суддів дійшла висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Отже, відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, а тому обґрунтування апеляційної скарги стосовно того, що якщо за результатом розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, постанова М(ВЛ)К не оформлюється, колегія суддів вважає помилковим.

Так саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5 Положення №402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 06.07.2023 пройдено медичний огляд, за результатами якого ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» було складено довідку №431 від 06.07.2023 та встановлено діагноз: наслідки вогнепального осколкового наскрізного поранення (01.02.2023) нижньої третини правого стегна (операції: 07.02.2023, 17.02.2023 хірургічна обробка рани) у вигляді зміцнілих рубців; посттравматичної контрактури правого колінного суглоба з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. ПМК 1 ст. з регургітацією І ст. Дифузні зміни в щитоподібній залозі без порушення функції. Короткозорість слабкого ступеню в 3,0Д обох очей з астигматизмом в 0,5Д. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.На підставі статтей 78в, 38г, 30г, графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ» - придатний до військової служби.

06.07.2023 позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії ЗС України із скаргою про незгоду з рішенням медичної (військово-лікарської) комісії (далі - М(ВЛ)К) ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» від 06.07.2023.

Листом від № 33/4-Т-271 від 19.09.2023 Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (ДУ «ГМЦ МВС України») повідомила позивача, що з Центральної військово-лікарської комісії ЗС України звернення позивача надійшло до ДУ «ГМЦ МВС України» за належністю.

Відповідачем у листі, також, зазначено, що рішення комісії від 06.07.2023 № 431 про придатність ОСОБА_2 до військової служби прийняте за результатами лікування з приводу поранення (01.02.2023) у відповідності до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 № 402. Підстав для перегляду рішення по ступеню придатності ОСОБА_3 до військової служби на теперішній час немає. Також проінформовано, що у разі погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 може пройти обстеження, лікування (за потреби), а також повторний медичний огляд М(ВЛ)К згідно з направленням підрозділу за місцем служби.

Разом з тим, доказів прийняття відповідачем за результатами розгляду скарги позивача передбаченої законодавством постанови до суду першої та апеляційної інстанції під час розгляду та перегляду справи не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в рамках спірних правовідносин відповідачем не прийнято передбаченого законодавством вмотивованого рішення, а направлений на адресу позивача лист, таким рішенням вважатися не може, що в свою чергу свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, отже скарга позивача від 06.07.2023 розглянута ДУ «ГМЦ МВС України» не у відповідності до приписів Положення №402, а тому належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, є зобов`язання Державну установу "Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України" (Центральна медична (військово-лікарська) комісія) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06.07.2023 про перегляд довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 431 від 06.07.2023 про визначення ступеню придатності ОСОБА_1 до військової служби із прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/17279/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич