Справа № 695/4868/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року справа № 695/4868/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Янківської В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24 грудня 2024 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо ненадання направлення на госпіталізацію у Головний військово - медичний клінічний центр ДПС України, який знаходиться по вул. Госпітальна. 16 м. Київ ,01133, для обстеження стану здоров`я та надання підстав для госпіталізації військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для визначення стану здоров`я, щодо придатності до подальшої військової служби;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути клопотання адвоката Дяченко В.М. та направити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на проходження військово-лікарської комісії, для визначення стану його здоров`я, щодо придатності до подальшої військової служби, забезпечивши направленням відповідної форми та необхідними для проходження військово - лікарської комісії документами.

3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати направлення на госпіталізацію у Головний військово - медичний клінічний центр ДПС України який знаходиться по вул. Госпітальна. 16 м. Київ ,01133, військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для визначення стану здоров`я, щодо придатності до подальшої військової служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що вона надіслала адвокатський запит про вирішення питання щодо надання направлення для госпіталізації у Головний військово медичний клінічний центр ДПС України військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запит отримано відповідь згідно якої вказано, що для вирішення питання про направлення на госпіталізацію у ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому необхідно прибути до військової частини для відпрацювання рапорту та особисто отримати необхідні документи (направлення та припис). Представник позивача зазначив, що Начальник НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України полковник ОСОБА_2 не врахував при розгляді звернення щодо ОСОБА_1 . Закон України «Про психіатричну допомогу». ОСОБА_1 не може самостійно з`явитись до військової частини так як поводить себе неадекватно, не сприймає реальності, перебуває у депресивному стані, має розлади сну, психоз, тривогу з сильними панічними атаками.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2024 дану справу передано на розгляд за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю та зазначив, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені статтею 19 Конституції України та законодавством України. Крім того, дії відповідача відповідають і нормам ст.2 КАС України яким визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, а також підстави визнання неправомірними діянь суб`єкта владних повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 29 квітня 2022 року № 158-ОС ОСОБА_1 був зарахований у списки військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22 липня 2024 року № 328-ВВ позивача направлено у відрядження в оперативне підпорядкування командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з підпорядкуванням начальнику НОМЕР_3 прикордонного загону з метою виконання бойових (спеціальних) завдань.

З листа коменданта першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_3 від 24.09.2024 № 25/7819-24- Вих, стало відомо, що близько 08 години 30 хвилин 24.09.2024 від начальника першої прикордонної застави молодшого лейтенанта ОСОБА_4 надійшла доповідь про те, що під час перевірки наявності особового складу в місці розосередження особового складу виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 .

З метою з`ясування причин та обставин виявлення відсутності у місці розосередження особового складу солдата ОСОБА_1 , призначено службове розслідування за даним фактом, відповідно до матеріалів якого встановлено таке: З пояснення начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_5 стало відомо, що 24.09.2024 о 08:30 від начальника першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування молодшого лейтенанта ОСОБА_4 надійшла доповідь про відсутність в місці розосередження особового складу солдата ОСОБА_6 . Проведено огляд місця відпочинку та речей військовослужбовця за результатом чого встановлено, що зброя, екіпірування знаходяться на місці, особисті речі та документи відсутні.

22.09.2024 солдат ОСОБА_7 звернувся до заступника начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням отримати допомогу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

23.09.2024 солдат ОСОБА_7 був виведений в місце розосередження особового складу АДРЕСА_1 .

29.10.2024 року на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) надійшов лист від начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) №03.2.4/12576-24-Вих з якого стало відомо, що начальником НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України затверджено висновок службового розслідування за фактом самовільного залишення 24.09.2024 тимчасового місця дислокації АДРЕСА_1 солдатом ОСОБА_8 .

За результатами проведеного службового розслідування, факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації АДРЕСА_1 солдатом ОСОБА_8 без поважних причин та нез`явлення його до тимчасового місця дислокації підрозділу понад 10 діб, підтвердився. В діях солдата ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України «Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами зазначеними в частинах першій або другій цієї статті». Про що було повідомлено Харківську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону.

За фактом самовільного залишення місця тимчасового дислокації АДРЕСА_1 солдатом ОСОБА_8 Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0010266 від 18.11.2024.

Довідково на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) надійшов лист від старшого дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Сергія КАНАЛОША про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 19.09.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме про виявлення у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія з ознаками підробки.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26.09.2024 № 869-ОС, з 24 вересня 2024 року знятий з усіх видів забезпечення.

09.10.2024 на адресу Військової частини НОМЕР_1 надійшов адвокатський запит №46 від 30.09.2024 (зареєстрований під №9311-24-Вх від 09.10.2024) ОСОБА_9 в якому остання просить вирішити питання та дати направлення для госпіталізації у Головний військово медичний клінічний центр ДПС України, який знаходиться по вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, військовослужбовця ОСОБА_1 .

Адвокатський запит за №46 від 30.09.2024 (зареєстрований під №9311-24-Вх від 09.10.2024) розглянуто управлінням прикордонного загону. За результатами розгляду проінформовано, що медичний огляд військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у відповідності до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2024 № 441. Для вирішення питання про направлення на госпіталізацію у ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ м. Київ військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) сержанта ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому необхідно прибути до військової частини для відпрацювання рапорту та особисто отримати необхідні документи (направлення та припис).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч.1 ст.11 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цією ж статтею Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 року №1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон №1932-XII), передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено та діє станом на день розгляду справи судом.

Згідно з ч.9 ст.1 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 12 ст. 2 Закону №2232-XII, громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Так, відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.

Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно п. 1.3 розділу І Положення №402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних.

У розумінні п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) (п. 2.1 розділу І Положення №402).

У свою чергу медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.

Так, у п. 6.1. Глави 6 розділу ІІ Положення №402 вказано: направлення на медичний огляд проводиться: а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.

З метою зміцнення здоров`я особового складу прикордонного загону в тому числі в особливих умовах проходження військової служби, попередження та лікування захворювань і травм, збереження високої боєздатності військовослужбовців, вчасного надання медичної допомоги при зверненні військовослужбовців у лікувальні заклади Міністерства охорони здоров`я, Міністерства внутрішніх справ, Державної прикордонної служби та Міністерства Оборони України на виконання положень розділу 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказом НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України затверджено алгоритм звернення військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону за медичною допомогою та наказом НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №567-АГ від 13.02.2025 затверджено алгоритм звернення військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону за медичною допомогою, направлення на обстеження, ВЛК.

Відповідно до розділу 2 алгоритму порядку звернення військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону за медичною допомогою, за відсутності фельдшера у відділі прикордонної служби військовослужбовець, що захворів:

- доповідає про хворобу безпосередньому начальнику та звертається до територіального лікувально-профілактичного закладу МОЗ/МОУ/МВС або до медичного пункту загону;

- при наданні звільнення лікарем закладу МОЗ/МОУ/МВС;

- в день надання звільнення від виконання службових обов`язків особисто письмово рапортом по команді доповідає про своє захворювання безпосередньому начальнику, а у випадку, коли стан здоров`я не дозволяє з`явитися на підрозділі для написання рапорту, то військовослужбовець доповідає по телефону. Після закінчення лікування, в день прибуття в підрозділ, виконує рапорт по команді та надає листа непрацездатності (довідки), виданого лікарем закладу МОЗ/МОУ/МВС, але не пізніше наступного дня після доповіді керівнику про закінчення лікарняного. У разі припадання наступного дня на вихідний, неробочий, святковий день в перший робочий день. Довідка закладу МОЗ/МОУ/МВС має бути завірена печатками лікаря, лікувального закладу та підписана відповідними посадовими особами.

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділ 3 наказому Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 № 441, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 липня 2024 року за № 1089/42434 затверждено Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, направлення на медичний огляд здійснюється начальниками органів Держприкордонслужби, де проходить службу військовослужбовець, головою ЦВЛК, начальниками закладів охорони (органів) здоров`я Держприкордонслужби за місцем лікування, у тому числі за рішенням органів прокуратури, судів.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі -Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Як видно з матеріалів справи, позивач не звертався з рапортами до уповноважених представників, в тому числі керівництва відповідача про його направлення на госпіталізацію у Головний військово - медичний клінічний центр ДПС України, який знаходиться по вул. Госпітальна. 16 м. Київ ,01133, для обстеження стану здоров`я та надання підстав для госпіталізації військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для визначення стану здоров`я, щодо придатності до подальшої військової служби.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Оскільки позивач з мав знаходитись у військовій частині НОМЕР_1 , проте до місця розташування командування не повернувся, підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати направлення на госпіталізацію у Головний військово - медичний клінічний центр ДПС України який знаходиться по вул. Госпітальна. 16 м. Київ ,01133, військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для визначення стану здоров`я, щодо придатності до подальшої військової служби - відсутні.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА