Справа № 360/363/25
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху після відкриття

16 квітня 2025 року м. ДніпроСправа № 360/363/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Воронкової Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2025 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Воронкової Олени Ігорівни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач) з такими вимогами:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з виключенням зі страхового стажу та заробітної плати періоду з 01.12.2000 по 22.08.2002, починаючи з 16.09.2009;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з виключенням зі страхового стажу та заробітної плати періоду з 01.12.2000 по 22.08.2002, починаючи з 16.09.2009.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI.

Відповідачем було проведено оптимізацію пенсії позивача шляхом вилучення із розрахунку періодів (які взагалі не мали враховуватись при оптимізації).

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив перерахувати та виплатити пенсію за віком із застосуванням коефіцієнта заробітної плати, без урахування періоду страхового стажу, за який не було сплачено страхові внески для обчислення пенсії.

Листом від 16.10.2024 №7768-7385/З-02/8-1200/24 відповідач повідомив, що заробітну плату для обчислення пенсії позивача враховано за період з 01.02.1983 по 31.01.1988 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.08.2000, з 01.12.2000 по 22.08.2002, з 31.03.2003 по 31.05.2007, з 01.08.2008 по 31.10.2008. За результатом проведення оптимізації заробітної плати із розрахунку виключено періоди з 01.08.2000 по 31.08.2000, з 01.12.2000 по 22.08.2002, з 31.03.2003 по 30.06.2004, що дозволило збільшити коефіцієнт заробітної плати з 1,36039 до 1,70366. Законні підстави для проведення перерахунку пенсії з виключенням зі страхового стажу та заробітної плати періоду з 01.12.2000 по 22.08.2002 відсутні.

Позивач вважає, що відповідач не мав права включати періоди (з 01.12.2000 по 22.08.2002) в заробіток для обчислення індивідуального коефіцієнта заробітної плати.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, що перевищують встановлений ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до дня подання позовної заяви до адміністративного суду.

26 лютого 2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначив, що позивач маючи впевненість у правильності нарахування йому пенсії, до певного моменту і не звертався за захистом свого порушеного права, оскільки не знав і не мав причин сумніватися у правильності нарахування йому пенсії.

З посиланням на правові позиції Європейського суду з прав людини, представник позивача зазначає, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вказує, що тільки після консультації з адвокатом та після отримання інформації у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2024 №7768-7385/ З-02/8-1200/24 позивач дізнався про те, що відповідач виплачував неналежним чином нараховану пенсію.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Судом в ухвалі від 25 лютого 2025 року визначено, що наявних в матеріалах справи документів недостатньо для з`ясування питання, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). У зв`язку з чим вирішено, що заяву про поновлення строку звернення до суду буде вирішено судом після зібрання всіх необхідних документів під час судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області: інформацію щодо дати проведення оптимізації пенсії ОСОБА_1 з виключенням зі страхового стажу та заробітної плати періоду з 01.12.2000 по 22.08.2002, з наданням підтверджуючих доказів; письмові пояснення щодо порядку проведення оптимізації, в тому числі при призначенні/перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду від 31 березня 2025 року відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що за результатом проведення оптимізації заробітної плати із розрахунку саме автоматичним способом виключено періоди з 01.08.2000 по 31.08.2000, з 01.12.2000 по 31.08.2002, з 01.03.2003 по 30.06.2004, що дозволило збільшити індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати, який до проведення оптимізації складав 1,36039, після оптимізації 1,70366.

Відповідач зазначив, що дата оптимізації пенсії ОСОБА_1 з виключенням зі страхового стажу та заробітної плати - 16.09.2009.

Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що оптимізація пенсії позивача мала місце з 16.09.2009, отже позивач міг проявити зацікавленість щодо розміру пенсії від дати призначення і дізнатися про порушення своїх прав.

Повертаючись до вирішення клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Судом встановлено, що позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду з цим позовом.

У своєму клопотанні про поновлення строку представник позивача посилається на те, що позивач мав впевненість у правильності нарахування йому пенсії, до певного моменту і не звертався за захистом свого порушеного права, оскільки не знав і не мав причин сумніватися у правильності нарахування йому пенсії.

На думку суду, позивач з 2009 року мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про порядок нарахування пенсії, її складових, обрахунку стажу і заробітної плати для призначення пенсії, проведення оптимізації тощо, в тому числі за участю представника, чого позивачем тривалий час не було здійснено, що свідчить про триваючи пасивну поведінку позивача.

При цьому, звернення позивача до відповідача не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Суд звертає увагу, що заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Жодних доказів існування обставин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, представником позивача у заяві не наведено, тому суд визнає зазначені представником позивача підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду неповажними.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 171, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Воронкової Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху після відкриття провадження у справі.

Позивачу (представнику позивача) протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», із скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

СуддяО.В. Захарова