Справа № 320/24628/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді: періоду роботи на посаді юрисконсульта Ворошиловградського меблевого об`єднання «Ворошиловградмеблі» та тресту «Краснолучпромбуд» у розмірі 2 роки 00 місяці 00 днів (вимога відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), періоду роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області в розмірі-8 місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді Краснолуцького міського суду Луганської області, судді Чернігівського апеляційного (обласного) суду та судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - загалом 30 років 10 місяців та 2 дні: стаж роботи на посаді юрисконсульта Ворошиловградського меблевого об`єднання «Ворошиловградмеблі» та тресту «Краснолучпромбуд» у розмірі 2 роки 00 місяці 00 днів; стаж роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області в розмірі -8 місяців.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 26 січня 2024 року перерахунок та виплачувати призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 33 роки 6 місяців 2 дні, в розмірі 76% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач своїм рішенням щодо визначення позивачу стажу роботи тільки в межах роботи на посаді судді, фактично та безпідставно відмовив у зарахуванні до загального стажу на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області (8 місяців) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (2 роки).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ПФУ в м. Києві звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що застосування норм статті 137 Закону України №1402-VIII при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено, а дає лише право судді подати заяву про відставку.

Апелянт вважає, що відсутні підстави для врахування навчання, військової служби, інших періодів роботи, що дають право подати судді заяву про відставку, при обчисленні збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

В обґрунтування своїх доводів апелянт стверджує, що лист Головного управління від 13.05.2024 не є рішенням суб`єкта владних повноважень та має роз`яснювальний характер, не породжує будь-яких прав та обов`язків для ОСОБА_1 , наданий в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_1 19.02.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання зазначила, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодного обґрунтування щодо необхідності відступлення від усталеної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах і не зазначає, чому у цій справі суд має дійти іншого висновку.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , на підставі рішення Луганської обласної ради народних депутатів від 18.03.1993 року, обрано народним суддею Краснолуцького міського народного суду Луганскої області.

Постановою Верховної Ради України від 04.03.1998 року №161/98-ВР ОСОБА_1 обрано на посаду судді Чернігівського обласного суду безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 19.05.2011 року № З 3 99-VI ОСОБА_1 обрано суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 січня 2024 року 231/0/15-24 ОСОБА_1 (звільнено з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні Вищої ради правосуддя від 25 січня 2024 року 231/0/15-24 зазначено, що станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення загальний стаж роботи судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 33 роки 6 місяців 2 дні, з яких: 30 роки 10 місяців 2 дні - стаж роботи на посаді судді, 8 місяців - стаж роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області та 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначалася законом та надавала право для призначення на посаду судді (стаж роботи на посаді юрисконсульта).

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 23.02.2024 ОСОБА_1 переведено з 26.01.2024 з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно заяви № 2201 від 14.02.2024 та наданої копії рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №231/0/15-24 від 25.01.2024, про звільнення з 25.01.2024 з посади судді.

Станом на день звернення з даним позовом до суду, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 26.01.2024.

На відповідне звернення позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 10.04.2024 №13847-12383/Ш-02/8-2600/24 проінформовано, що розмір щомісячного довічного грошового утримання станом на 26.01.2024 становить 165 532, 50 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2024 №19242-17259/Ш-02/8-2600/24, на звернення позивача, повідомлено, що стаж роботи на посаді судді складає 30 років 9 місяці 26 днів, щомісячне довічне грошове розраховане у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, згідно наданої довідки.

Зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах, визначених статтею 137 Закону № 1402. Частиною 2 статті 137 Закону № 1402, якою доповнено статтю 137 на підставі Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон №2509), який набрав чинності 05.08.2018, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначено законом та надає право для призначення на посаду судді. Згідно з частиною 6 статті 69 Закону №1402 стажем професійної діяльності у сфері права вважається стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти, а вищою юридичною освітою - є вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому порядку. Частиною першою статті 116 Закону № 1402 передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 Закону № 1402, має право подати заяву про відставку. Нормами статті 142 та пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визначено право судді, який вийшов у відставку, зокрема, на щомісячне довічне грошове утримання.

Вказано, що частиною третьою статті 142 та абзацом другим пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 передбачено збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді. Застосування норм статті 137 Закону № 1402 при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено, а дає лише право судді подати заяву про відставку. Отже, відсутні підстави для врахування навчання, військової служби, інших періодів роботи, що дають право подати судді заяву про відставку, при обчисленні збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Не погодившись з діями відповідача щодо незарахування стажу роботи на посаді юрисконсульта Ворошиловградського меблевого обєднання «Ворошиловградмеблі» та тресту «Краснолуччпромбуд» у розмірі 2 роки 00 місяці 00 днів (вимога відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області у вигляді 8 місяців, а також дії відповідача в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки на рівні 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи судді Широян Т.А., який дає позивачу право на відставку, становить 33 роки 6 місяців 2 дні днів, відтак позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого судді, обчисленої відповідно до ст. 135 та пп. 4 п. 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, виходячи з 50 відсотків (20 років роботи) + 2 % за кожний повний рік роботи понад 20 років, загалом - 76 відсотків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За приписами частин першої та другої статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково. Тобто до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18 зазначено, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Згідно рішення Вищої ради правосуддя від 25.01.2024 №231/0/15-24 вказано, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 33 роки 6 місяців 2 дні.

На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав судді право на відставку, регулювалося статтею 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), згідно з якою кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що після закінчення навчання (21 липня 1983 року) і до призначення на посаду судді (23 березня 1993 року) ОСОБА_1 з 1 червня 1983 року по 9 лютого 1987 року обіймала посаду юрисконсульта Ворошиловградського меблевого об`єднання «Ворошиловградмеблі», з 16 лютого 1987 року по 22 березня 1993 року обіймала посаду юрисконсульта Тресту «Краснолучпромбуд».

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково двох років роботи у галузі права.

Крім того, під час роботи ОСОБА_1 на посаді народного судді Краснолуцького міського народного суду Луганської області (з 23 березня 1993 року) набрав чинності Закон № 2862-XII, зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів». Згідно з частиною четвертою статті 43 цього Закону до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, періоду її роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області (8 місяців).

Частиною першою статті 7 Закону № 2862-XII, чинного на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді, визначалося, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 127/20301/17, від 06 березня 2018 року у справі№ 308/6953/17, від 22 березня 2018 року у справі № 520/5412/17, від 16 травня 2018 року у справі № 800/367/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26 березня2019 року у справі № 720/454/17, від 30 травня 2019 року у справі № 592/2569/1, від28 листопада 2019 року у справі № 589/4735/16-а, від 28 листопада 2019 року у справі №607/5454/17, від 13 травня 2020 року у справі №242/1890/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 243/4501/17, від 14 грудня 2020 року у справі №592/4591/17, від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі №380/10696/21.

Так, у рішенні Вищої ради правосуддя від 25.01.2024 №231/0/15-24 вказано, що за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності в судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме: актів про призначення, про обрання на посаду судді, копій трудової книжки, диплома, додатка до диплома, копії послужного списку, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню:

- час роботи на посаді судді з 23 березня 1993 року по 25 січня 2024 року - 30 років 10 місяців 2 дні;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 2 роки;

- період роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області - 8 місяців.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи позивача на посаді судді становить повних 33 роки, а тому щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись позивачу в розмірі 76 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи, те що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів: стажу роботи на посаді юрисконсульта Ворошиловградського меблевого об`єднання «Ворошиловградмеблі» та тресту «Краснолучпромбуд» у розмірі 2 роки 00 місяці 00 днів, стажу роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області в розмірі 8 місяців визнані судом протиправними, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів: стаж роботи на посаді юрисконсульта Ворошиловградського меблевого об`єднання «Ворошиловградмеблі» та тресту «Краснолучпромбуд» у розмірі 2 роки 00 місяці 00 дні, стаж роботи на посаді слідчого Краснолуцького міського відділу внутрішніх справ України в Луганській області в розмірі 8 місяців.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, застосував норми процесуального права, відтак оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що лист Головного управління ПФУ в м. Києві від 13.05.2024 №9242-17259/Ш-02/8-2600/24 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України та має роз`яснювальний характер колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 не оскаржує вищезазначене рішення пенсійного органу. Предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж роботи, а також зобов`язання здійснити перерахунок та виплачувати призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 33 роки 6 місяців 2 дні, в розмірі 76% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі №320/24628/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова