Справа № 536/2587/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Справа № 536/2587/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.02.2025 (суддя Колотієвський О.О., вул. Майора Борищака, 31, м. Кременчук, Полтавська область,39600) по справі № 536/2587/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України третя особа Інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Тищенко Лілія Василівна

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Тищенко Лілії Василівни, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 0584358 від 09.11.2023, винесену інспектором взводу № 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Тищенко Лілією Василівною про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Кременчуцький районний суд Полтавської області від 27.02.2025 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що про існування постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року у справі № 3-1739/2004, якою його позбавлено права управління транспортними засобами, не знав, не був повідомлений про розгляд справи, копія постанови на його адресу не направлялась, що виключає можливість застосування до позивача відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також, апелянт зазначав, що постановою від 03.09.2004 року до ОСОБА_1 було застосоване стягнення, не передбачене чинним законодавством ані у новій ані у старій редакції КУпАП. Так, як зазначено у постанові на ОСОБА_1 судом було накладено стягнення у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами на 2 роки, а не керування транспортними засобами.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, 09 листопада 2023 року інспектором взводу № 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Тищенко Лілією Василівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 058435, відповідно до якої позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень, наданих поліцейському, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.14Закону України" Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 126 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт а)).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Як установлено дослідженими по справі доказами, постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року в справі № 3-1739/2004 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права управління всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки. Вину визнав.

У зв`язку з цим поліцейським безпосередньо після виявлення правопорушення винесено оскаржувану постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року в справі № 3-1739/2004 відносно позивача набрала законної сили.

Позивач, будучи особою, відносно якої набрало законної сили рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, в подальшому, у встановленому законом порядку таке право керування не набув, отже, в розумінні норм ч. 2 ст. 126 КУпАП є особою, яка не має права керувати будь-якими транспортними засобами.

Статтею 317-1 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що посвідчення у позивача станом на час позбавлення його права керування транспортними засобами не було тимчасово вилучено. На виконання судового рішення позивачем в 10-денний строк посвідчення водія не було передано уповноваженим органам.

Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства. Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що після набрання законної сили судовим рішенням про позбавлення його право керування транспортними засобами позивач у встановленому законом порядку не було складено теоретичний і практичний іспит.

Стосовно доводів апелянта про відсутність доказів інформування його про ухвалення судового рішення про позбавлення права керування транспортним засобом колегія суддів зазначає, що положення ст. 317 КУпАП пов`язують факт позбавлення особи права керування транспортним засобом саме із набранням законної сили відповідним рішенням суду.

Також, згідно з вказаною постановою позивач був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року в справі № 3-1739/2004 зазначено, що позивач вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Слід враховувати, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, позивач не був позбавлений можливості проявляти зацікавленість та вчиняти активні дії з метою отримання інформації щодо стану розгляду матеріалу щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних причин, що перешкоджали позивачу користуватись своїми процесуальними правами, дотримуватись відповідних обов`язків останнім не повідомлено.

Стосовно посилань позивача на допущені Кременчуцького районного суду Полтавської області у справі, процесуальні порушення в частині неналежного повідомлення його про розгляд справи № № 3-1739/2004, та не направлення на його адресу копії постанови, колегія суддів зазначає, що такі обставини фактично обґрунтовують незгоду позивача із постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року у справі № 3-1739/2004, та не спростовують факт позбавлення позивача права керування транспортним засобом.

При цьому, постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 року у справі № 3-1739/2004 є чинною та у суді апеляційної інстанції не переглядалась.

Посилань апелянта на те, що в резолютивній частині постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2004 в справі №3-1739/2004 ОСОБА_1 позбавлено права управління, не керування транспортними засобами, колегія суддів не приймає до уваги оскільки слово «керувати» та «управляти» є синонімами, отже суть резолютивної частини не змінюється.

Інших доводів апеляційна скарга позивача не містить.

Отже, у ході судового розгляду не спростовано факт керування позивачем транспортним засобом не маючи права на керування будь-яким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, правові підстави для скасування постанови поліцейського відсутні, колегія суддів приходить висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 0584358 від 09.11.2023.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень, наданих поліцейському, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України, з огляду на що оскаржувана постанова є правомірною на скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги із зазначених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.02.2025 по справі № 536/2587/23 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 15.04.25.