Справа № 340/5550/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/5550/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року, суддя суду першої інстанції Пасічник Ю.П., прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/5550/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення від 25.07.2024 року № 81 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 року по 01.10.1993 року у відкритому акціонерному товаристві «Конструкторське бюро системного програмирования», з 04.10.1993 року по 08.07.1996 року у відкритому акціонерному товаристві «Гомельхимторг», з 13.11.1996 року по 28.05.2002 року у ПКФ «Меркурий», з 03.06.2002 року по 23.12.2002 року в Товаристві з додатковою відповідальністю «Дизайн ательє «Созвездие», з 08.12.203 року по 14.04.2004 року в УП «Гомельхимторг», з 15.04.2004 року по 29.12.2007 року у Товаристві з додатковою відповідальністю «Элтон», з 03.01.2008 року по 14.11.2012 року у Товаристві з додатковою відповідальністю «Скайворд», з 15.11.2012 року по 28.12.2015 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТрояЭксИмГрупп» та зобов`язати призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.08.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у зв`язку з набуттям права на пенсію за віком, 19.07.2024 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із відповідною заявою та пакетом документів, яка за принципом екстериторіальності розглянута відповідачем та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.07.2024 року № 81 зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу оскільки, до страхового стажу не зараховано періоди з 01.01.1992 року по 01.10.1993 року; з 04.10.1993 року по 08.07.1996 року; з 13.11.1996 року по 28.05.2002 року; з 03.06.2002 року по 23.12.2002 року; з 08.12.203 року по 14.04.2004 року; з 15.04.2004 року по 29.12.2007 року; з 03.01.2008 року по 14.11.2012 року; з 15.11.2012 року по 28.12.2015 року, зважаючи на те, що угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинена в м. Києві 14.12.1995, припинила свою дію для України 23.12.2023.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 25.07.2024 року № 81 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 року по 01.10.1993 року у відкритому акціонерному товаристві «Конструкторське бюро системного програмирования», з 04.10.1993 року по 08.07.1996 року у відкритому акціонерному товаристві «Гомельхимторг», з 13.11.1996 року по 28.05.2002 року у ПКФ «Меркурий», з 03.06.2002 року по 23.12.2002 року в Товаристві з додатковою відповідальністю «Дизайн ательє «Созвездие», з 08.12.2003 року по 14.04.2004 року в УП «Гомельхимторг», з 15.04.2004 року по 29.12.2007 року у Товаристві з додатковою відповідальністю «Элтон», з 03.01.2008 року по 14.11.2012 року у Товаристві з додатковою відповідальністю «Скайворд», з 15.11.2012 року по 28.12.2015 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТрояЭксИмГрупп» та зобов`язати призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 18.08.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що з огляду на відсутність у позивача достатнього страхового стажу останнім було правомірно відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, Відповідно до посвідки на постійне проживання позивача НОМЕР_2 у серпні 2024 він досяг віку 60 років, який, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надає право на призначення пенсії за віком (а.с.5).

19.07.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до якої долучено необхідний пакет документів.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснював відповідач.

Так, за результатами опрацювання заяви позивача і доданих до неї документів, відповідачем прийнято рішення від 25.07.2024 року № 81 про відмову в призначенні пенсії (а.с.12).

Підставою для відмови стало те, що до страхового стажу не зараховано періоди з 01.01.1992 року по 01.10.1993 року; з 04.10.1993 року по 08.07.1996 року; з 13.11.1996 року по 28.05.2002 року; з 03.06.2002 року по 23.12.2002 року; з 08.12.203 року по 14.04.2004 року; з 15.04.2004 року по 29.12.2007 року; з 03.01.2008 року по 14.11.2012 року; з 15.11.2012 року по 28.12.2015 року, зважаючи на те, що угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинена в м. Києві 14.12.1995, припинила свою дію для України 23.12.2023.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що права позивача щодо пенсійного забезпечення в частині врахування необхідного страхового стажу набутого під час працевлаштування в Республіці Білорусь, мають бути враховані під час вирішення питання про призначення йому пенсії за віком за законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії були висновки відповідача про те, що страховий стаж останнього становить 17 років 0 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, пенсійним органом не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки: з 01.01.1992 року по 01.10.1993 року; з 04.10.1993 року по 08.07.1996 року; з 13.11.1996 року по 28.05.2002 року; з 03.06.2002 року по 23.12.2002 року; з 08.12.203 року по 14.04.2004 року; з 15.04.2004 року по 29.12.2007 року; з 03.01.2008 року по 14.11.2012 року; з 15.11.2012 року по 28.12.2015 року, оскільки угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинена в м. Києві 14.12.1995, припинила свою дію для України 23.12.2023.

Як видно з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , в ній містяться записи які підтверджують працевлаштування протягом наведених періодів.

Доводи відповідача про неможливість зарахування позивачеві до страхового стажу спірних періодів через денонсування Україною 23.12.2023 угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена в м. Києві 14.12.1995, суд вважає протиправними оскільки 14.05.1995 р. між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь підписано Угоду про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яка припинила свою дію для України з 23.12.2023 через її денонсування на підставі Закону України від 29 травня 2023 року № 3117-IX .

Разом з тим, відповідно до ст. 16 вказаної Угоди права громадян, набуті згідно положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що права позивача щодо пенсійного забезпечення в частині врахування необхідного страхового стажу набутого під час працевлаштування в Республіці Білорусь, мають бути враховані під час вирішення питання про призначення йому пенсії за віком за законодавством України. В свою чергу, з урахуванням наведеного стажу страховий стаж позивача перевищує 31 рік, що в силу приписів ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надає останньому право на призначення пенсії за віком.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року в адміністративній справі №340/5550/24- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник