Справа № 460/13572/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13572/24 пров. № А/857/311/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційні скарги Рівненської митниці на рішення та додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та від 23 грудня 2024 року у справі № 460/13572/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ЗАХІД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішення (рішення суду першої інстанції ухвалені суддею Щербаковим В.В. в м. Рівне в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК ЗАХІД» (далі ТОВ «ТСК ЗАХІД», товариство, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач) в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Рівненської митниці від 22.08.2024 № UA204150/2024/000045/1;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.06.2024 № UA204150/2024/000222;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Рівненської митниці від 02.09.2024 № UA204150/2024/000046/1;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.09.2024 № UA204150/2024/000228;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Рівненської митниці від 10.09.2024 № UA204150/2024/000048/1;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.09.2024 № UA204150/2024/000237.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання судових витрат по правовій допомозі.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення задоволено повністю.

Стягнуто з Рівненської митниці на користь ТОВ «ТСК Захід» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Не погодившись із вказаними рішеннями, їх оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення та додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та від 23 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заявлених вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного Кодексу України (далі - МК України) контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено наявність в документах неточностей. Вищевказане свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. Оспорюванні рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України.

Щодо витрат на правничу допомогу, апелянт покликається на відсутність дотримання критеріїв реальності витрат та розумності їхнього розміру.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14.11.2023 між ТОВ «ТСК Захід», як покупцем, та компанією YUYAO MEIGESI FASTENER Co., LTD (Китай) як продавцем, укладено Договір № 14-11/23, за умовами якого продавець продає, а покупець купує шурупи в кількості, за цінами і на умовах, викладених в додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною контракту. Загальна сума контракту визначена на рівні 31867,00 USD.

Пунктом 3.1. контракту передбачено, що оплата здійснюється наступним чином: 15% від загальної суми контракту сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар до 30.11.2023; 85% від загальної суми контракту сплачує покупець за товар перед відправкою товару до порту Гданськ. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 до договору № 14-11/23 від 01.08.2024 до вказаного договору змінено суму контракту на 31136,74 дол. США, а також уточнено підпункт 1.1 контракту - предметом договору є шурупи.

Оплата товару позивачем здійснена 17.11.2023 на суму 4780,05 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією № 108JBKLNB від 17.11.2023 та квитанцією Swift про транзакцію від 17.11.2023.

Другим платежем позивач доплатив до вартості товару в розмірі 85%, зазначеній в рахунку-фактурі та додатковій угоді 26356,69 USD, що підтверджується копіями банківських платіжних документів (платіжні інструкції) № 147JBKLO8 від 06.08.2024 на суму 26356,69 доларів США та відповідно квитанцією SWIFT про транзакції від 06.08.2024 на суму - 26356,69 доларів США.

YUYAO MEIGESI FASTENER CO., Ltd на виконання умов вказаного контракту здійснило відправку товару ТОВ «ТСК ЗАХІД» відповідно до Інкотермс 2010 на умовах FOB (продавець несе всі витрати та ризики до моменту, коли товари завантажуються на борт судна) з Ляньюньган (Китай), що підтверджується Proforma Invoicе від 13.11.2023.

З метою митного оформлення придбаного товару за вказаними вище контрактом декларантом позивача подано до митного оформлення митну декларацію

Вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною контракту 40 004,65 дол.США.

22.08.2024 відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204150/2024/000045/1, за яким митна вартість вказаного товару скоригована в сторону збільшення до 49 326,40 USD та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості резервного методу код « 6».

Згідно з описом підстав для коригування митної вартості:

І. Митна вартість імпортованого товару 1 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності:

1) Поданий до митного оформлення рахунок від 12.06.2024 № 23008TCK не містить відомостей про реквізити контракту на виконання якого вона укладена.

2) В графі 44 митної декларації зовнішньоекономічний контракт від 14.11.2023 № 14-11/2023 зазначений під кодом документа « 4104» та позиціонується декларантом як зовнішньоекономічний договір, який укладений з виробником товару. Разом з цим, декларантом документально не підтверджено відомості про виробника товару.

3) До митного оформлення надана копія митної декларації країни відправлення (Китай) без перекладу, що унеможливлює перевірку відомостей, зазначених у митній декларації.

4) Слід зауважити, що рахунок від 19.08.2024 № LS-4581782 та довідка від 19.08.2024 № 441424 не містять відомостей про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодульному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо.

5) У Висновку Рівненської ТПП від 19.08.2024 № І-144 вказані товари з артикулами, описом, що неможливо однозначно кореспондувати із імпортованим згідно комерційного інвойсу від 12.06.2024 № 23008TCK. Також експертом не долучено витяги джерел щодо цінової інформації, яка використана для підготовки Висновку Рівненської ТПП від 19.08.2024 № І-144.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових ціни товару та визначеної декларантом митної вартості.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару 1 митне оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за митною декларацією Товар № 1 - 1,93 дол. США/кг за митною декларацією від 06.06.2024 № 24UA19U1;

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість товарів може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів:

1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

ІV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МКУ), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МКУ), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 МКУ, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ.

Митну вартість товару 1 визначено на підставі цінової інформації про вартість товарів, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за Товар № 1 - 1,93 дол.США/кг за митною декларацією від 06.06.2024 № 24UA19U1;

Числове значення митної вартості товару 1 у валюті рахунку становить 49326,3996 дол.США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної Декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2037056,9875 грн (1,93дол.США/кг*25557,7200 кг).

Митним органом прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000222, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 24UA60U5 від 22.08.2024.

22.08.2024 року у зв`язку із незгодою із Рішенням МВ № 45 в порядку частини сьомої статті 55 МК України подана нова митна декларація № 24UA60U5, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 163 447,27 грн. (мито 82 604,60 грн, ПДВ 80 842,67 грн.).

Також судом встановлено, що 29.01.2024 ТОВ ТСК ЗАХІД (Покупець, Україна) укладено контракт № 29-01/24 з компанією YUYAO MEIGESI FASTENER CO., LTD (Продавець, Китай), відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує шурупи в кількості, за цінами і на умовах, викладених у Додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною Контракту (пункт 1.1); загальна сума Контракту 46465,00 дол. США (пункт 1.2); продавець поставляє продукцію на умовах поставки FOB Zhapu, Китай, що вказується в Proforma Invoice, відповідно до Інкотермс 2010 (п.2.1); Продавець здійснює поставку товару протягом 150 календарних днів з моменту надходження 15% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця (пункт 2.2); товар повинен бути готовий до відправлення не пізніше 20.07.2024 (пункт 2.3); оплата Продукції здійснюється наступним чином: 15% від загальної суми контракту сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар до 10.02.2023; 85% від загальної суми контракту сплачує Покупець за Товар після надання транспортних документів. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця (пункт 3.1).

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 до договору № 29-01/24 від 16.07.2024 до вказаного договору змінено суму контракту на 46452,74 дол. США.

Перший платіж за товар було здійснено в розмірі 15% від вартості товару, зазначеній в рахунку-проформі та контракті, та становив 6969,75 USD, що стосується товару № 123JBKLO2 від 05.02.2024 на суму 6 969,75 доларів США та Swift від 05.02.2024 на суму 6969,75 доларів США, які подавалися позивачем під час митного оформлення товару та другим платежем позивач доплатив до вартості товару в розмірі 35%, зазначений в рахунках-фактурі, що підтверджується копіями банківських платіжних документів (платіжні інструкції), що стосуються товару № 144JBKLO7 від 16.07.2024 року на суму 16070,70 доларів США, та Swift від 16.07.2024 року на суму 16 070,70 - доларів США, але суму зазначену в додатковій угоді - 46452,74 USD, яку було сплачено повністю за другою поставкою

YUYAO MEIGESI FASTENER CO., LTD на виконання умов вказаного контракту здійснило відправку товару ТОВ ТСК ЗАХІД відповідно до Інкотермс 2010 на умовах FOB (продавець несе всі витрати та ризики до моменту, коли товари завантажуються на борт судна) з Жапу, Китай, що підтверджується Proforma Invoicе від 29.01.2024.

З метою митного оформлення придбаного товару за вказаними вище контрактом декларантом позивача подано до митного оформлення митну декларацію № 24UA58U0 від 30.08.2024.

Вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною контракту 29 090,70 дол.США.

02.09.2024 відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204150/2024/000046/1, за яким митна вартість вказаного товару скоригована в сторону збільшення до 41 600,17 USD та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості резервного методу код « 6».

Згідно з описом підстав для визначення митної вартості:

І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2) подані до митного оформлення документи та додатково надані документи містять неточності:

- Подана до митного оформлення проформа рахунку від 30.012024 №24002TCK не містить відомості про реквізити контракту від 29.01.2024 № 29-01/24, на підставі якого вона укладена.

Поданий до митного оформлення рахунок від 29.05.2024 № 24002TCK-A не містить відомостей про реквізити контракту на виконання якого вона укладена.

В графі 44 митної декларації зовнішньоекономічний контракт від 29.01.2024 № 29-01/24 зазначений під кодом документа « 4104» та позиціонується декларантом як зовнішньоекономічний договір який укладений з виробником товару. Разом з цим, декларантом документально не підтверджено відомості про виробника товару.

Слід зауважити, що рахунок від 27.08.2024 № LS-4583510 та довідка від 27.08.2024 № 437797 не містять відомостей про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо.

Довідка від 27.08.2024 № 437797 містить інформацію, що навантажувально розвантажувальні роботи в порту призначення включені в рахунок, однак, не конкретизовано в яку статтю витрат та у якому розмірі.

Відповідно до коносаменту від 31.05.2024 № XM240500167 портом прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 24/08/2024 №29074 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом СлавковХрубешовІзовКлевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України;

Пунктом 4.1.3.1 договору про перевезення від 17.03.2023 №23 передбачена оплата за надані транспортно-експедиційні послуги. До митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати.

До митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення (Китай) від 30.05.2024 № 00044562 без перекладу, що унеможливлює перевірку відомостей зазначених у ній.

- У Експертний висновок І-149 від 28.08.2024 вказані товари з артикулами, описом, що неможливо однозначно кореспондувати із імпортованим за відсутності перекладу комерційного інвойсу від 29.05.2024 № 24002TCK-A. Також експертом не долучено витяги джерел щодо цінової інформації, яка використана для підготовки Висновку. Експертом вказано, що оцінку проведено станом на 28.08.2024 року.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару 1, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за митною декларацією.

Товар № 1 1,95 дол. США/кг за митною декларацією від 24/06/2024 № 24UA10U8.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком:

1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) банківські платіжні документи.

5)переклад митної декларації країни відправлення від 30.05.2024 № 00044562

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові

значення складових митної вартості товарів.

ІV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у

декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних

(аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МКУ), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МКУ), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 МКУ, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ.

Митну вартість товару 1 визначено на підставі цінової інформації про вартість товарів, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за МД від 24/06/2024 № 24UA10U8 - 1,95 дол. США/кг

Числове значення митної вартості товару 1 у валюті рахунку становить 41600,16 дол.США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1 713 515,12 грн.

Митним органом прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000228, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 24UA58U0 від 30.08.2024.

02.09.2024 у зв`язку із незгодою із Рішенням про коригування митної вартості в порядку частини сьомої ст. 55 Митного кодексу України подана нова митна декларація № 24UA58U0, за якою товар випущений у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 133 337,61 грн. (мито 25 641,85 грн, ПДВ 107 695,76 грн.).

29.01.2024 ТОВ «ТСК ЗАХІД» (Покупець, Україна) укладено контракт № 29-01/24 з компанією YUYAO MEIGESI FASTENER CO., LTD (Продавець, Китай), відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує шурупи в кількості, за цінами і на умовах, викладених у Додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною Контракту (пункт 1.1); загальна сума Контракту 46465,00 дол. США (пункт 1.2); продавець поставляє продукцію на умовах поставки FOB Zhapu, Китай, що вказується в Proforma Invoice, відповідно до Інкотермс 2010 (пункт 2.1); Продавець здійснює поставку товару протягом 150 календарних днів з моменту надходження 15% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця (пункт 2.2); товар повинен бути готовий до відправлення не пізніше 20.07.2024 (пункт 2.3); оплата Продукції здійснюється наступним чином: 15% від загальної суми контракту сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар до 10.02.2023; 85% від загальної суми контракту сплачує Покупець за Товар після надання транспортних документів. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця (пункт 3.1).

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 до договору № 29-01/24 від 16.07.2024 до вказаного договору змінено суму контракту на 46 452,74 дол. США.

Позивачем по одному Контракту № 29-01/24 від 29.01.2024 було здійснено дві поставки товару оплата по яким проводилась трьома банківськими переказами фактично по першій поставці сплачено 50% від загальної суми - 46 452,74 долари США (15% - 6 969,75 USD та 35% - 16 070,70 USD), що підтверджується двома платіжними інструкціями зазначеними вище та в другій поставці одним платежем також сплачено 50% - 23 412,29USD залишок від загальної суми, отже оплату проведено в поному обсязі за двома поставками.

Haining Hisener Trade Co., Ltd на виконання умов вказаного контракту здійснило відправку товару ТОВ «ТСК ЗАХІД» відповідно до Інкотермс 2010 на умовах FOB (продавець несе всі витрати та ризики до моменту, коли товари завантажуються на борт судна) з Ляньюньган (Китай), що підтверджується Proforma Invoicе від 29.01.2024.

З метою митного оформлення придбаного товару за вказаними вище контрактом декларантом позивача подано до митного оформлення митну декларацію № 24UA46U6 від 10.09.2024.

Вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною контракту для товарів на рівні 30 340,12 дол.США.

10.09.2024 року відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204150/2024/000048/1, за яким митна вартість вказаного товару скоригована в сторону збільшення до 42 041,47 USD та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості резервного методу код « 6».

Згідно з описом підстав для коригування митної вартості:

Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 р. 2) подані до митного оформлення документи та додатково надані документи містять неточності: -Подана до митного оформлення проформа рахунку від 30.012024 № 24002TCK не містить відомості про реквізити контракту від 29.01.2024 № 29- 01/24, на підставі якого вона укладена. В графі 44 митної декларації зовнішньоекономічний контракт від 29.01.2024 № 29-01/24 зазначений під кодом документа « 4104» та позиціонується декларантом як зовнішньоекономічний договір який укладений з виробником товару. Разом з цим, декларантом документально не підтверджено відомості про виробника товару. Рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг від 29.08.2024 № 044212 та довідка від 06.09.2024 №044706 не містять відомостей про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо. Відповідно до коносаменту від 22.06.2024 № ZH240600222 портом прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 06.09.2024 № 30861 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом СлавковХрубешовІзовКлевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України; наданий прайс-лист від 29.01.2024 № б/н містить відомості про дату поставки продукції протягом 60 днів, що не дає змоги прив`язати його до цін, зазначених в інвойсі від 18.06.2024 № 24002TCK-B; До митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення (Китай) від 21.06.2024 № 00051969 без перекладу, що унеможливлює перевірку відомостей зазначених у ній. У експертному висновку І-149 від 28.08.2024 вказані товари з артикулами, описом, що неможливо однозначно кореспондувати із імпортованим за відсутності перекладу комерційного інвойсу від 18.06.2024 № 24002TCK-B. Також експертом не долучено витяги джерел щодо цінової інформації, яка використана для підготовки Висновку. Експертом вказано, що оцінку проведено станом на 28.08.2024 року Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару 1, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за митною декларацією Товар № 1 1,95 дол. США/кг за митною декларацією від 24/06/2024 № 24UA10U8. ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) банківські платіжні документи. 5) переклад митної декларації країни відправлення від 30.05.2024 № 00044562 У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. ІV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МКУ), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МКУ), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 МКУ, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ. Митну вартість товару 1 визначено на підставі цінової інформації про вартість товарів, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за МД від 24/06/2024 № 24UA10U8 - 1,95 дол. США/кг Числове значення митної вартості товару 1 у валюті рахунку становить 42041,4735 дол.США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1727685,9452 грн.

Митним органом прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000237, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 24UA50U6 від 10.09.2024.

11.09.2024 у зв`язку із незгодою із Рішенням в порядку частини сьомої статті 55 МК України подана нова митна декларація № 24UA0U6. Товар випущений у вільний обіг на підставі декларації № 24UA0U6 від 11.09.2024 у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 125 243,72 грн. (мито 24 085,33 грн, ПДВ 101 158,39 грн.).

Вважаючи картки відмови в прийнятті митних декларацій та рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. Також зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини першої статті 248 Митного кодексу України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Згідно з вимогами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів. В кожному із трьох випадків позивач декларував митну вартість товару за основним методом, однак митний орган з різних підстав не визнавав заявлені числові значення складових митної вартості товарів й коригував митну вартість, оскільки вважає, що така не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що митна вартість товару не може бути визнана з тієї причини, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей.

Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Щодо покликань апелянта на те що, що в рахунку-проформі зазначено реквізити контракту, які заповнено способом відмінним від способу заповнення інших відомостей, слід зазначити, що виключних вимог щодо визначеної форми чи способу заповнення відомостей в проформі немає, відомості, зазначені в рахунку-проформі не суперечать іншим документам, поданих до митного оформлення. Водночас, щодо незазначення повного обсягу імпортованого товару у проформах-рахунках, то суд враховує, що проформа-інвойс це попередній інвойс, що складається для узгодження ціни, обсягу поставки, і деякі його дані (зокрема, кількість) можуть змінюватися в процесі узгодження остаточного замовлення.

Крім того, колегія суддів зазначає про відсутність будь-яких розбіжностей між інвойсами та додатковими угодами до контракту, про які зазначає у рішеннях відповідач. Такими додатковими угодами лише уточнювалася ціна контракту в залежності від сформованої поставки.

Щодо доводів митного органу про те, що надані прайс-листи містять лише асортимент товарів і не містять географічного пункту виконання умов поставки, апеляційний суд зазначає, що прайс-лист це перелік товарів чи послуг з коротким описом їх характеристик, ціни, однак географічний пункт виконання умов поставки не є обов`язковим елементом таких документів. Також слід врахувати, що ціна на імпортовані товари, вказана у комерційному інвойсі, може відрізнятися від тієї, що зазначається у прайс-листі, оскільки останній формується і надається на момент укладення договору, тобто попередньо, до безпосередньої поставки товару.

Відповідач посилається на необхідність подання декларантом позивача до митного оформлення заявки, в якій у відповідності до пункту 1.3 договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 17.03.2023 № 23, зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача і т.ін.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що така заявка не була подана декларантом при митному оформленні, поряд з цим перелік та вартість наданих послуг згідно з даним договором підтверджується рядом інших документів, наданих митному органу.

Щодо таких підстав для коригування митної вартості товарів, як «до митного оформлення надана копія митної декларації країни відправлення (Китай) без перекладу, що унеможливлює перевірку відомостей, зазначених у митній декларації», апеляційний суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення це документ, який не входить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до частини другої статті 53 МК України.

Копію митної декларації країни відправлення декларант має надати на письмову вимогу митного органу, у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини першої статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, стаття 254 МК України визначає такі варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Оскільки надання митної декларації країни відправлення не є обов`язковим за визначенням частини другої статті 53 МК України, а надані декларації містили зазначення цін товарів, тому така підстава для коригування митної вартості є необґрунтованою.

Щодо доводів апелянта про невизнання Експертних висновків Рівненської ТПП слід зазначити, що вимоги щодо висновків ТПП регулюються пунктом 60 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», яким передбачено, що висновок про вартість майна повинен містити відомості про: - замовника оцінки та виконавця звіту про оцінку майна; назву об`єкта оцінки та його коротку характеристику; мету і дату оцінки; вид вартості, що визначався; використані методичні підходи; величину вартості, отриману в результаті оцінки.

Отже, вимог щодо обов`язкової наявності додатків з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки, не встановлено.

Крім того, в графі «Джерело інформації» Висновків ТПП зазначено не просто посилання на Інтернет ресурс, а надано повне посилання на сторінку Інтернет ресурсу, яку використовував експерт, тому за необхідності, таку інформацію неважко перевірити.

Щодо покликань апелянта на відсутність відомостей про вартість інших додаткових витрат апеляційний суд зазначає, що в силу вимог укладених контрактів умовами поставки товару відповідно до «Інкотермс-2010» є FOB, згідно з якими передбачається, що всі витрати, пов`язані з перевалкою, покладені на продавця.

Щодо відсутності в банківських платіжних документах печатки банківської установи слід зазначити неступне.

Банківські платіжні документи, які були надані до митного оформлення, з датами, які вказані у Рішенні про коригування митної вартості, - це платіжні інструкції в іноземній валюті. На вказаних документах присутня печатка банківської установи.

Якщо митний орган під банківськими платіжними документами мав на увазі SWIFT-повідомлення, то вимоги до SWIFT-повідомлень встановлено в Міжнародному стандарті у відповідності до положень ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 258 від 15.11.2004 р. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені відповідні поля, в тому числі зазначено код відправлення.

У наданих електронних повідомленнях SWIFT міститься посилання на контракт, зазначено дату операції, суму операції в доларах США та найменування банку відправника і банку отримувача. При цьому чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на SWIFT-повідомленні. Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року (справа № 826/9719/16).

Щодо поданої до митного оформлення проформи-рахунку.

В рахунку-проформі зазначено реквізити контракту, які заповнено способом, відмінним від способу заповнення інших відомостей.

Так, проформа - у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), тому що він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару). Рахунок-проформа може бути виписаний на відвантажений, але ще не проданий товар і навпаки.

Тобто, проформа являє собою попередній документ, в якому можуть змінитися дані в процесі узгодження остаточного замовлення. Також можуть змінитися моделі або артикули деяких виробів, наприклад, ідентичні за змістом і формою, але різні за кольором. Саме, тому немає виключних вимог щодо визначеної форми чи способу заповнення відомостей в проформі. Головне, що занесені відомості не суперечать іншим документам, поданим до митного оформлення.

Щодо відсутності реквізитів контракту в інвойсі слід зазначити, що в загальному випадку, інвойс - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність.

Згідно загальносвітової практики інвойс має містити: дату складання; найменування та реквізити продавця; найменування та реквізити покупця; найменування товарів; ціну товарів; загальну вартість рахунку; валюту оплати; ставки та розмір податку.

Також в інвойсі можуть зазначатись: реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа та інші реквізити.

Таким чином, якщо в проформі-інвойс вже було попередньо зазначено номер контракту, то додатково дублювати дану інформацію в інвойсі немає необхідності, тому що це не є обов`язковим його реквізитом та ніяким чином не впливає на визначення митної вартості товару.

Щодо транспортних витрат.

Позивачем підтверджено надання відповідачу документів, що підтверджують факт доставки вантажу, а саме, документи із зазначенням відомостей щодо вартості перевезення товару:

- щодо Рішення МВ № 45: Накладна ЦІМ/УМВС № 28212 від 18.08.2024; Коносамент №HYSF від 08.08.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4581782 від 19.08.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 441424 від 19.08.2024; Договір про перевезення № 23 від 17.03.2023;

- щодо Рішення МВ № 46: Накладна ЦІМ/УМВС № 29074 від 24.08.2024; Коносамент № XM240500167 від 31.05.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних ослуг № LS-4583510 від 27.08.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 437797 від 27.08.2024; Договір про перевезення №23 від 17.03.2023.11;

- щодо Рішення МВ № 48: Накладна ЦІМ/УМВС № 30861 від 06.09.2024; Коносамент № ZH240600222 від 22.06.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 044212 від 06.09.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 044706 від 06.09.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 5457 від 06.09.2024; Договір про перевезення № 1813-Т/24 від 24.05.2024.

Також, було додано банківські платіжні інструкції на підтвердження оплати позивачем рахунків перевізників та акти виконаних робіт.

У своїй сукупності усі надані товариством документи та інформація, яка містилася у цих документах, підтверджували заявлений рівень митної вартості поставленого товару.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі № 815/4686/16.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при проходженні митного контролю позивачем подано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Твердження відповідача щодо того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості є не конкретизованим та безпідставним.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі № 804/4906/15.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 у справі № 814/1888/16, від 24.12.2020 у справі № 820/7316/15 зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 821/411/18 зазначено про те, що доводи Митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Наведені обставини, встановлені у справі, що розглядається, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі № 810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтверджені документально, а різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби.

Отже, встановлені обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару, а позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем-апелянтом не доведена.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Апеляційний суд вважає, що приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган послався лише на неподання декларантом додаткових документів, не навів при цьому пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Тобто, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З огляду на те, що декларантом відповідачу надані документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог статті 77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за ціною договору. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є протиправним, яке слід скасувати.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Щодо витрат на правничу допомогу та покликань апелянта на відсутність дотримання критеріїв реальності витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина сьома статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено 20.12.2024 із доказами їх понесення в суді першої інстанції.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір № 19/12/22 від 19.12.2022, додаткову угоду № 1, № 2, № 3, № 4, акт наданих послуг, зведену виписку по рахунку, платіжну інструкцію № 1632 на суму 20 000 грн.

Також встановлено, що представником позивача виконано значний об`єм робіт, а саме підготовка та подання позовної заяви по даній справі з додатками, відповідь на відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, а тому витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн є співмірними із складністю справи.

При визначенні суми відшкодування колегія суддів, з урахуванням вимог заперечення на клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд враховує, що представником позивача був виконаний значний обсяг роботи у справі, який полягав у підготовці адміністративного позову, опрацюванні та долученні доказів у великому обсязі, які в вплинули на вирішення справи на користь відповідача.

Разом з тим, виходячи з обставин справи і предмету спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір витрат, присуджений судом першої інстанції, не завищено та він не суперечить принципу розумності.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягають.

Згідно частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржувані рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржувані судові рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та від 23 грудня 2024 року у справі № 460/13572/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар