Справа № 240/21741/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21741/24

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

14 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо нарахування та невиплати пенсії відповідно до ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії передбаченої ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених Законом Про Державний бюджет України щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 05.05.2024.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження в адміністративній справі №240/21741/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з ухвалою суду про закриття провадження у справі, позивач оскаржила її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалася на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАСУ. Однак, вважає, що дані висновки не відповідають матеріалам справи, та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позовні вимогами у справі №240/34385/21 охоплюють період з 07 квітня 2021 року. Позовні вимоги у справі №240/21741/24 охоплюють період з 05.05.2024 року, тобто - інший період, що не є тотожним навіть з урахуванням строку позовної давності.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

02 грудня 2024 року на адресу Житомирського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання вказано, що рішенням суду від 18 квітня 2022 року у справі №240/34385/21 вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є предметом розгляду у адміністративній справі №240/21741/24.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - задоволено.

Закрито провадження в адміністративній справі №240/21741/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у заявлені у цій справі позовні вимоги, охоплюються позовними вимогами, заявленими у справі 240/34385/21, які не обмежуються кінцевою датою. З огляду на викладене, є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАСУ.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, ч.1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів зауважує, що зазначена у пункті 4 частини першої статті 238 КАС України підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті та остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Так, з матеріалів справи встановлено, що у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №240/34385/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати пенсії по інвалідності у відповідності до ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 07 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що підставою позову у справі №240/21741/24 слугувало Рішенням Конституційного Суду України №7-р(1)2023 від 13. 09. 2023 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення «Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «від 28 лютого 1991 року №796-Х11 зі змінами застосовуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення «Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення цього рішення.

Апеляційний суд зауважує, що зазначене вище рішення Конституційного суду не могло бути підставою для подання позовної заяви у справі №240/34385/21, оскільки на той час ще не було постановлено.

Так, позовні вимогами у справі №240/34385/21 охоплюють період з 07.04.2021 року.

В той же час, позовні вимоги у справі №240/21741/24 охоплюють період з 05.05.2024 року, тобто період не є тотожним навіть з урахуванням строку позовної давності.

Отже, з огляду на вищезазначене колегія суддів приходить до висновку про те, що спір у цій справі та у справі №240/34385/21 не є тотожними, оскільки містить вимоги, які включають інший період та різну підставу позову.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не були предметом позову у попередній справі, на яку посилався суд першої інстанції, тому є помилковими висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі згідно п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення питання.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята передчасно з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.