Справа № 359/2610/25
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 359/2610/25
Провадження 2-а/359/52/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.,

за участю

представника позивача Харькової М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову № 988 від 21.12.2024 року за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 було складено відносно позивача постанову, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про необхідність прибуття 04.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, у строки визначені у повістці не прибув, поважних причин неприбуття не надав, чим порушив абзац 1, пункт 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 2, пункт 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Серед іншого, зазначає, що 11.12.2024 позивачу з мобільного за застосунку електронного кабінету «Резерв+» стало відомо про факт порушення ним правил військового обліку, хоча свої облікові дані уточнив вчасно і жодних викликів або повісток не отримував. 26.02.2025 ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та спірною постановою, у якій адреса місця проживання не відповідає документально підтвердженій адресі його реєстрації та адресі зареєстрованій в електронному кабінеті військовозобов`язаного «Резерв+».

Також зазначає, що конверт з вкладеною повісткою з вимогою прибути 04.10.2024 року був відправлений за адресою: АДРЕСА_1 . Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання слідує, що поштове відправлення № 368 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою - 12.10.2024, тобто через тиждень, від дати, визначеної для явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, відмітка про повернення до відправника від 12.10.2024 свідчить про те, що позивач був неналежно оповіщений про такий виклик.

Позивач вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною.

Ухвалою судді від 12.03.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 17.03.2025 залучено співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом, встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 винесена постанова № 988 від 21.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення.

Зазначеною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

З постанови слідує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про необхідність прибуття 04.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, у строки визначені у повістці не прибув, поважних причин неприбуття не надав, чим порушив абзац 1, пункт 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 2, пункт 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про необхідність прибуття 04.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, у строки визначені у повістці не прибув, поважних причин неприбуття не надав, чим порушив абзац 1, пункт 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 2, пункт 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Як вбачається з копії повістки № 3635, позивач був зобов`язаний з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 - 04.10.2024 о 09.00 год. для проходження ВЛК, призиву на військову службу під час мобілізації.

З копії конверту (№ 368) вбачається, що конверт із вкладенням був відправлений позивачу, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою зазначеною у військово обліковому документі « ІНФОРМАЦІЯ_6 +».

Із копії зазначеного конверту та довідки про причини повернення/досилання слідує, що поштове відправлення № 368 повернуто відправнику - ІНФОРМАЦІЯ_5 , з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою - 12.10.2024, тобто через тиждень, від дати, визначеної для явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отдже, жодних доказів на підтвердження того, що позивач своєчасно в порядку статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримував виклик і не прибув у призначений час, суду не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 неналежним чином оповіщено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відповідачем не доведено, що у позивача виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач у порушення п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, не надав належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Тому доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стороною відповідача не надано.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не виконано обов`язок доказування правомірності прийнятої постанови, визначений ч. 2 ст. 77 КАС України.

Зазначені обставини, на переконання суду, є достатніми для висновку про неправомірність прийнятої постанови та наявність підстав для її скасування судом із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що в силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу.

За таких обставин, та враховуючи, що відповідачем під час розгляду цієї справи не було доведено правомірності спірної постанови через ненадання доказів вчинення правопорушення, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 988 прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя С.С. Чирка