Справа № 140/11750/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11750/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Велфорт» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Велфорт» (далі ТОВ «Велфорт», позивач) до Рівненської митниці, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000089/1 від 19.09.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204080/2024/000243.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2024 Волинською митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000199/2 та визначено вартість товарів за резервним методом та видана картка відмови №UA205140/2024/001841 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач не погоджується із вказаними рішенням та карткою відмови, оскільки надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не було наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Оскільки позивачем не було надано достатніх документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом.

З наведених підстав відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є законним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що відповідач не надав обґрунтованих, належних та достатніх доказів наявності неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість у поданих позивачем документах, так само не довів неправильність визначення митної вартості.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Велфорд» (покупець), укладено з фірмою AUTOCARES GANDHI D.R., S.L. (продавець) контракт №05/2024 від 02.07.2024.

За умовами даного контракту, Продавець зобов`язується передати у власність покупця товар: - автобус MERCEDES BENZ OC 500, 2008 рік виготовлення, номер VIN: НОМЕР_1 , загальна сума контракту складає 9000 Євро.

Для митного оформлення придбаного автобуса MERCEDES BENZ OC 500, 2008 рік виготовлення, номер VIN: НОМЕР_1 , вартістю 9000 Євро, ТОВ «Велфорд» до митного органу подано митну декларацію №23UA17U8 від 17.09.2024 та товаросупроводжуючі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №906 від 02.07.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR №4126421 від 27.08.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 12.06.2008, платіжний документи в іноземній валюті від 17.09.2024, висновок автотоварознавчого дослідження №09/0003 від 16.09.2024, зовнішньоекономічний контракт №05/2024 від 02.07.2024, довідку щодо відповідності КТЗ екологічним нормам №003737 від 17.09.2024, копію митної декларації країни відправлення №24ES88В1 від 27.08.2024.

Рівненська митниця карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204080/2024/000243 відмовила ТОВ «Велфорд» у митному оформленні (випуску) товару, згідно митної декларації №23UA17U8 від 17.09.2024 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000089/1 від 19.09.2024, яке мотивовано тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять розбіжності:

- до митного оформлення під кодом документа «2800» замість свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу приєднано картку технічного огляду транспортного засобу від 12.06.2008 №2046776А;

- в гр.44 МД зазначений документ під кодом «0380» від 02.07.2024 №906. Разом з тим приєднано копія документа від 02.06.2024 №906;

- в копії митної декларації країни відправлення №24ES88В1 від 27.08.2024 зазначений інвойс від 19.08.2024 №906, який до митного оформлення не наданий;

- фактура від 02.06.2024 №906 виписана раніше за укладений контракт від 02.07.2024 №05/2024;

- враховуючи пункт 3.2 контракту від 02.07.2024 №05/2024 та вище викладене наявні обґрунтовані підстави вважати, що декларантом до митного оформлення не надані всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару;

- відповідно пункту 2.1 контракту від 02.07.2024 №05/2024 товар поставляється на комерційних умовах DAP-Устилуг. Разом з цим за наявною інформацією в ЄАІС Держмитслужби, перевезення через митний кордон України здійснено ТОВ «Велфорд», що суперечить умова контракту від 02.07.2024 №05/2024;

- у відкритій мережі Інтернет (auto.ria.com) наявна пропозиція продажу заявленого до митного оформлення транспортного засобу за вартістю (54999USD), яка значно перевищує заявлену митну вартість (10011,61 USD).

Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про рівень митної вартості схожого за технічними характеристиками та технічним станом транспортного засобу, митна вартість якого визначена митним органом за МД від 16.05.2024 №24UA43U8 59734 EUR.

Відтак, відповідачем запропоновано надати додаткові документи, а саме:

1) рахунок від 19.08.2024 №906;

2) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) документи про складові вартості транспортування з урахуванням положень Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспортні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2011 №65.

Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації про рівень митної вартості схожого за технічними характеристиками та технічним станом транспортного засобу, митна вартість якого визначена митним органом за МД від 16.05.2024 №24UA43U8 59734EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 278235,90 грн.

Декларантом заповнено та подано до митного органу нову митну декларацію №23UА35U6 від 20.09.2024, у якій митна вартість товару визначена згідно рішення про коригування митної вартості товару задекларована за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а з суми, на яку збільшено митну вартість товару, позивачем було сплачено митні платежі на підставі ст. 55 Митного кодексу України.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до п. 23 та 24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1 та 2 ст.51 МК України).

Так, ч. 1-3 ст.5 7 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.1 2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 1-4 ст.59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом ч. 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 5 6 ст. 53 МК України).

Отже, ч. 3 ст. 53 МК України передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта, зокрема це: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно, передумовою для висновку про необхідність надання додаткових документів повинно бути ґрунтовне дослідження документів, які долучені до митних декларацій.

Згідно із ч. 1 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч. 12 ст. 264 МК України).

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України(у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Сумніви митного органу можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок митного органу зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно варто звернути увагу, що в оскаржуваних рішеннях митного органу відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість.

Щодо встановлених відповідачем розбіжностей вказаних в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості суд зазначає наступне.

Відносно того, що до митного оформлення під кодом документа «2800» замість свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу приєднано картку технічного огляду транспортного засобу від 12.06.2008 №2046776А слід вказати, що декларантом до митного оформлення було подано вказаний документ технічних характеристик транспортного засобу MERCEDES BENZ OC 500, номер VIN: НОМЕР_1 , у якому вказано всі дані про транспортний засіб, який був поданий продавцем товару фірмою AUTOCARES GANDHI D.R., S.L.. При цьому в рішенні не вказано, яким чином доданий до митного оформлення документ впливає на митну вартість імпортованого транспортного засобу.

Щодо того, що в гр.44 МД зазначений документ під кодом «0380» від 02.07.2024 №906, разом з тим приєднано копія документа від 02.06.2024 №906 та що фактура від 02.06.2024 №906 виписана раніше за укладений контракт від 02.07.2024 №05/2024 суд зауважує наступне.

Під час здійснення процедури консультування декларант надав митному органу лист фірми AUTOCARES GANDHI D.R., S.L. від 18.09.2024 у якому AUTOCARES GANDHI D.R., S.L. повідомило, що з ТОВ «Велфорд» 2 червня 2024 року попередньо було проведено переговори на придбання автобусу MERCEDES BENZ OC 500, 2008 рік, номер VIN: НОМЕР_1 . Код УКТЗЕД 8702.10.19.90, країна походження - Німеччина), в результаті яких був виставлений попередній інвойс №906 від 02.06.2024. Після огляду транспортного засобу і вирішення інших питань було укладено контракт від 02.07.2024 №05/2024. Оплата по контракту здійснена 17.07.2024 згідно фактури №906 від 02.07.2024 року в сумі 9000 Євро. При цьому AUTOCARES GANDHI D.R., S.L. вказала, що перша фактура №906 від 02.06.2024 помилково була надана отримувачу при виписці документів на відвантаження автобусу MERCEDES BENZ OC 500, 2008 рік, номер VIN: НОМЕР_1 та додала до даного листа фактуру №906 від 02.07.2024. Як зазначалось вказаний лист фірми AUTOCARES GANDHI D.R., S.L. від 18.09.2024 та фактура №906 від 02.07.2024 надана митному органу декларантом 18.09.2024 через кабінет електронного декларування, який прийнято митним органом.

Щодо того, що в копії митної декларації країни відправлення №24ES88В1 від 27.08.2024 зазначений інвойс від 19.08.2024 №906, який до митного оформлення не наданий, суд зауважує, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію законодавцем не включено, даний документ додається декларантом виключно як додатковий, що визначено ч.2 ст.53 МК України.

Крім того, необхідно зазначити, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

Отже отримувач товару не несе відповідальність за відправника товару або митного агентства, якими здійснюється заповнення митної декларації країни відправлення, якими допущено помилку в даті інвойсу.

Щодо розбіжностей, що відповідно пункту 2.1 контракту від 02.07.2024 №05/2024 товар поставляється на комерційних умовах DAP-Устилуг. Разом з цим за наявною інформацією в ЄАІС Держмитслужби, перевезення через митний кордон України здійснено ТОВ «Велфорд», що суперечить умова контракту від 02.07.2024 №05/2024 суд зазначає таке.

Відповідно до вимог Правил Інкотермс 2020 за умовами поставки DAP «Delivered at Place» - продавець постачає, коли товар розміщується у розпорядженні покупця на прибуваючому транспортному засобі, готовому до розвантаження, у вказаному місці призначення; ризик переходить від продавця до покупця з пункту призначення, зазначеного в договорі поставки; всі витрати на перевезення з будь-якими термінальними витратами оплачуються продавцем до узгодженого пункту призначення.

Оскільки згідно умов поставки всі витрати по перевезенню транспортного засобу здійснюються продавцем, ТОВ «Велфорд» не несе будь-яких витрат з перевезення. В даному випадку ТОВ «Велфорд», згідно доручення від 02.06.2024 уповноважило лише певну особу, яка в казана в дорученні на доставку з-за кордону та керування на території України придбаного транспортного засобу, що в свою чергу не вказує на інші умови поставки.

Отже, заявлений до митного оформлення декларантом транспортний засіб імпортовано на умовами DAP-Устилуг, де всі витрати на перевезення були здійснені зі сторони постачальника, відповідно покупцем не включались до митної вартості товару витрати на перевезення, про що вбачається із задекларованої суми вартості товару вказаної в митній декларації (графи 45, 46) та з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару (пункт 17).

В даному випадку необхідно вказати, що будь-яких сумнівів з боку митного органу щодо недостовірності чи підробки поданих до митного оформлення документів під час митного оформлення ввезених транспортних засобів не виникало. Окрім того, вказані Рівненською митницею в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів розбіжності жодним чином не впливали на митну вартість імпортованого транспортного засобу іншу митну декларацію від 16.05.2024 №24UA43U8 з інформацією про вартість подібного товару, оскільки вказані висновки здійснені митним органом без пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Так, у постанові від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 Верховний Суд вказує, що «наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару».

Аналогічна правова позиція Верховного Суду висловлена в постановах від 08 лютого 2019 року в справі № 825/648/17, від 29.01.2019 р. у справі № 815/6827/17.

Також, в постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19; 27.04.2020 у справі № 140/804/19 Верховний Суд у своїх правових висновках наголошував, «що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками».

Враховуючи вищенаведене, стверджуємо, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Адже, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204080/2024/000243 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 19.09.2024 №UA204000/2024/000089/1, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати на правничу допомогу та у зв`язку із залученням перекладача.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 29.08.2023 №05/29-08, укладеного між адвокатом Виш А.А. та ТОВ «Велфорд», додаткову угоду №2/05/29-08 до договору про надання правничої допомоги, акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №2/05/29-08 від 09.10.2024, квитанції №2/05/29-08 від 09.10.2024.

Договором про надання правової допомоги від 29.08.2023 №05/29-08 визначено, що предметом цієї угоди домовленість сторін про захист прав та представництво інтересів клієнта адвокатом (за умови належного забезпечення, з відкшкодуванням фактичних витрат, які були необхідні для виконання доручення) за винагороду (гонорар) за надання юридичних послуг в адміністративних, господарських, кримінальних, цивільних справах, представництво Клієнта в правоохоронних органах, органах державної влади, місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби.

Відповідно до акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №2/05/29-08 від 09.10.2024 правова допомога згідно договору включає: підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000089/1 від 19 вересня 2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204080/2024/000243 із судовим супроводженням справи в суді першої інстанції та підготовки процесуальних документів (відповідь на відзив, тощо) 6000,00 грн.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову є рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні. Спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню, не передбачають; справа належить до категорії справ незначної складності. Тому суд погоджується з відповідачем, що вартість наданої правової допомоги в розмірі 6000,00 грн є завищеною.

Виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, заперечення відповідача, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, поданих до митного оформлення іноземною мовою, суд зазначає, що відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином, витрати позивача, понесені на переклад документів не пов`язані з розглядом справи, оскільки такі витрати пов`язані з митним оформленням товару.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 4844,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.10.2024 №103.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 8844,80 грн (з них: судовий збір в сумі 4844,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000089/1 від 19 вересня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204080/2024/000243.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Велфорд» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Велфорд» (44731, Волинська область, Володимирський район, місто Устилуг, вулиця Гагаріна, 14, ідентифікаційний код 37236261).

Відповідач: Рівненська митниця (33208, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43958370).

Суддя Ф.А. Волдінер