Справа № 460/2591/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м. РівнеСправа №460/2591/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-2), у якому (з урахуванням уточненого позову) просить визнати протиправними та скасувати:

- наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 № 63 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" в частині призову на військову службу під час загальної мобілізації ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 ;

- наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2025 №30 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 і призначення його на посаду на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 №1346/746 від 30.01.2025 (вх. №672 від 30.01.2025);

та зобов`язати командира ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що він, маючи право на відстрочку від мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку із постійним доглядом за своєю матір`ю, 29.01.2025 звернувся засобами поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та необхідними документами, які підтверджують право на відстрочку, щодо оформлення йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, 29.01.2025 позивач з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 та при собі маючи ще один примірник заяви щодо надання відстрочки, надав його представнику відповідача-1. Проте, такий примірник заяви було повернуто позивачу без прийняття до розгляду, а позивача направлено для проходження ВЛК, за наслідками проходження якого 30.01.2025 на підставі спірного наказу від 30.01.2025 № 63 його відправлено для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 . Після прибуття у ВЧ НОМЕР_1 позивач повідомив відповідального працівника про протиправні дії керівництва ІНФОРМАЦІЯ_3 та про незаконну мобілізацію, а також про наявність у нього підстав для відстрочки від призову, показавши примірник заяви з додатками. У військовій частині зазначили, що з цих підстав позивач не може звільнитися з військової служби на підставі поданого рапорту, оскільки така підстава відсутня в Законі України "Про військовий обов`язок та військову службу". Позивач вважає, що дії щодо його мобілізації та проходження військової служби є незаконними, оскільки він має право на відстрочку відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Зазначив, що він має на утриманні матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка відповідно до висновку від 27.01.2025 №69 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о), а також витягу з постанови лікарсько-консультативної комісії від 27.01.2025 №69 за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Зауважив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав позивачу можливості ознайомитися із наказом про мобілізацію та оскаржити його відповідно до чинного законодавства. Позивач вважає, що відповідачі, приймаючи оскаржувані накази, не діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому вказані накази не відповідають встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, та підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Належним способом захисту порушеного права вважає зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу військової частини.

Ухвалою від 18.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувано у відповідача-1 додаткові докази. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву, а позивачу - відповіді на відзив.

Позов доставлено до електронного кабінету відповідача-1 в підсистемі "Електронний суд" 13.02.2025, а ухвалу від 18.02.2025 - 19.02.2025 (а.с. 25, 27).

У встановлений судом строк відповідач-1 відзиву не подав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин до суду не надходило.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2024 за №30 позивача призначено на посаду курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 відповідно направлення ІНФОРМАЦІЯ_3 30.01.2024 за №1346/746. Станом на даний час в країні введений воєнний стан. Таким чином, позивача було призвано по мобілізації під час воєнного стану 30.01.2024. В ході прийняття у ВЧ НОМЕР_1 позивач жодних документів, які дають право на відстрочку від мобілізації, не надав. Покликаючись до положень ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", відповідач зазначив, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Таким чином, в діях ВЧ НОМЕР_1 відсутні будь-які протиправні дії. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 80, ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , 1987 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

29.01.2025 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 27.01.2025 (а.с. 5) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з підстав необхідності догляду за матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9), та згідно з висновком ЛКК від 27.01.2025 №69 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи; висновок дійсний: довічно (а.с. 10).

До вказаної заяви позивач долучив: копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 (а.с. 6-7); копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 (а.с. 8, 11); копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 9); копію висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 27.01.2025 №69 (а.с. 10); копію витягу з постанови лікарсько-консультативної комісії від 27.01.2025 №69 (а.с. 12); акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 27.01.2025 (а.с. 14); копію військово-облікового документа (а.с. 13).

Надіслання заяви 29.01.2025 відповідачу-1 підтверджується описом вкладення у цінний лист з підписом оператора поштового зв`язку та відбитком поштового штемпеля датований 29.01.2025, а також накладною №145 від 29.01.2025 (а.с. 15-16).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №145 поштове відправлення вручено адресату 30.01.2025 (а.с. 17).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 №63 рядовий ОСОБА_1 , 1987 року народження, призваний на військову службу під час загальної мобілізації, введення воєнного стану та направлений для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.02.2025 №1/209 (а.с. 18).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2025 №30 солдат ОСОБА_1 з 30.01.2025 зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено курсантом 3 навчального взводу 1 навчальної роти. Підстава: Укази Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_3 №1346/746 від 30.01.2025 (вх. №672 від 30.01.2025) (а.с. 19).

Згідно з довідкою від 31.01.2025 №103, виданою ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 30.01.2025 (а.с. 20).

Вважаючи накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 № 63 та наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2025 №30 протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Згідно із ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1).

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч. 2).

Частиною другою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Частина шоста статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачає такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).

Згідно зі ст. 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до статті 4 Закону №3543-ХІІ загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч.2).

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення (ч. 5).

Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа (ч. 6).

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені в статті 22 Закону №3543-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За змістом абз. 1 ч. 5 ст. 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки надано повноваження щодо призову громадян на військову службу під час мобілізації.

Водночас, статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду (п. 9 ч. 1).

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ч. 7).

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ встановлено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає, зокрема: процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів; процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

На виконання частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16.05.2024 № 560, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).

Згідно з п. 2 Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Відповідно до п. 56 Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Пунктом 58 Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Додаток 5 до Порядку №560 визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з пп. 9 п. 1 додатку 5 до Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду:

для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);

для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п. 59 Порядку №560 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 60 Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання (абз. 1).

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних (абз. 2).

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів (абз. 3).

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом (абз. 4).

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення (абз. 6).

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6 (абз. 7).

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку (абз. 8).

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (абз. 9).

Згідно з п. 63 Порядку №560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного від 16.12.2020 №4589 (а.с.13), згідно з яким позивач не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у військовий час.

29.01.2025 позивач засобами поштового зв`язку надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву від 27.01.2025 на ім`я Голови комісії начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ (а.с. 5), яка відповідає заяві, затвердженій додатком 4 до Порядку №560.

До заяви долучено: копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 (а.с. 6-7); копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 (а.с. 8, 11); копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 9); копію висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 27.01.2025 №69 (а.с. 10); копію витягу з постанови ЛКК від 27.01.2025 №69 (а.с. 12); акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 27.01.2025 (а.с. 14); копію військово-облікового документа (а.с. 13).

Вказані документи відповідають переліку документів, зазначених в пп. 9 п. 1 додатку 5 до Порядку №560.

Заява з додатками отримана ІНФОРМАЦІЯ_2 30.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №145 (а.с. 17).

Таким чином, в день прийняття спірного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 №63 у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 була наявна заява позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, яка підлягала розгляду комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивач відповідно до абз. 9 п. 60 Порядку №560 не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Крім того, як ствердив позивач у позовній заяві, примірник заяви з додатками він пред`явив працівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 29.01.2025, прибувши за повісткою, однак заяву для реєстрації не прийняли, а повернули позивачу.

Суд бере до уваги, що відповідач-1 вказані обставини не заперечив та жодним чином не спростував, що свідчить на користь висновку про згоду відповідача-1 з викладом обставин позовної заяви.

Оскільки позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою, то у суду відсутні підстави ставити під сумнів доводи позивача щодо пред`явлення працівнику ТЦК примірника заяви про надання відстрочки від призову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент початку проведення мобілізаційних дій відносно ОСОБА_1 (29.01.2025), а також на час прийняття спірного наказу від 30.01.2025 № 63, в частині мобілізації позивача, володів достатньою інформацією про те, що позивачем у встановленому порядку подано заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, а відтак, відповідно до абз. 9 п. 60 Порядку №560 позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до ухвалення комісією відповідного рішення.

В матеріалах справи відсутні докази розгляду відповідачем-1 заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ та ухвалення комісією рішення за наслідками її розгляду до прийняття спірного наказу від 30.01.2025 №30.

Таким чином, здійснюючи 30.01.2025 мобілізаційні дії відносно ОСОБА_1 та включаючи його до наказу від 30.01.2025 № 63 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації", ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв не в межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже протиправно.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 № 63 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації", в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , 1987 року народження, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, що кваліфіковано судом як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України), суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2025 №30 та зобов`язання командира ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.02.2025 №1/209 (а.с. 18), рядовий ОСОБА_1 , 1987 року народження, призваний наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 №63 на військову службу під час загальної мобілізації, введення воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" та направлений для проходження військової служби безпосередньо до ВЧ НОМЕР_1 .

Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2025 №30 стверджено, що солдат ОСОБА_1 з 30.01.2025 зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти. Вважається таким, що з 30.01.2025 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов'1язків за посадою з посадовим окладом 2470 грн та місяць, тарифний розряд 1. Встановлено надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби в розмірі 633% від посадового окладу, відповідно до доручення Міністра оборони України від 09.01.2025 №156/уд (а.с.19).

Підстава наказу від 30.01.2025 №30: Укази Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_3 №1346/746 від 30.01.2025 (вх. №672 від 30.01.2025).

За змістом довідки від 31.01.2025 №103, виданої ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 30.01.2025 (а.с. 20).

Позивач у позовній заяві, вказуючи на порушення відповідачем-1 процедури призову його на військову службу під час загальної мобілізації, вважає наказ ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2025 №30 протиправним та просить його скасувати, а також зобов`язати відповідача-2 звільнити його з військової служби.

Вище по тексту судового рішення зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Як встановлено судом, в межах спірних правовідносин порушене право позивача на належну процедуру призову на військову службу під час мобілізації, до вирішення поданої ним заяви про відстрочку. Водночас наявність чи відсутність підстав для надання відстрочки виходить за межі судового спору.

У зв`язку з цим суд зазначає, що на момент призову наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 №63 на військову службу під час загальної мобілізації позивач був в статусі військовозобов`язаного, а після прийняття командиром ВЧ НОМЕР_1 наказу від 30.01.2025 №30 позивач набув статусу військовослужбовця.

Суд вважає, що вимоги про скасування наказу та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби виходять за межі правовідносин між ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації.

Іншими словами, такий спосіб захисту порушеного права втручатиметься в інші правовідносини, які врегульовані іншими правовими нормами, а тому порушення відповідачем-1 процедури призову не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування наказу від 30.01.2025 №30.

При цьому матеріалами судової справи не підтверджується, що відповідач-2 станом на 30.01.2025 володів будь-якою документально підтвердженою інформацією щодо звернення позивача із заявою до ТЦК про надання відстрочки.

За змістом статті 2 Закон №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4).

Частиною першою статті 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі, визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України (абз. 1).

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (абз. 2).

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Слід зазначити, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Таким чином, військовослужбовець реалізує своє право на звільнення з військової служби шляхом подання по команді відповідного рапорту та документів, які підтверджують підстави звільнення.

Разом з тим, в матеріалах судової справи відсутні докази звернення позивача до командира по команді (в порядку підпорядкування) з рапортом про звільнення з військової служби.

Крім того, суд враховує, що підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 встановлено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема:

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану, зокрема: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

Вказаний перелік є вичерпним.

Таким чином, факт здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду, при цьому не є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону №2232-XII, яка визначає виключний перелік таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 30.01.2025 № 30 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини та про зобов`язання командира ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 не відповідають суті порушеного права позивача. Отже такі вимоги задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.01.2025 № 63 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 14 квітня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко