Справа № 160/8894/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 квітня 2025 року Справа № 160/8894/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (Троїцька площа, 2А, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 760 від 31.12.2024 року Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини п`ятої та шостої статті 34 ЗУ Про Національну поліцію, підпунктів 1, 10 пункту 3.1 розділу 3 посадової інструкції інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.208 № 5110 Про затвердження посадових інструкцій , відповідно до пункту 4 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Також до позовної заяви представником позивача додано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем зазначено, що ОСОБА_1 був ознайомлення з наказом по особовому складу №760 від 31.12.2024 лише 29.01.2025, про що свідчить його особиста підпис на наказі.

Копія наказу № 760 від 31.12.2024 не була надана позивачу під час ознайомлення, а отримана останнім лише 13.02.2024 шляхом надання можливосі зробити його фото, що призвело до пропуску 15-ти денного строку звернення до суду з відповідним позовом. У відповідача відсутні докази надання копії наказу позивачу.

Згідно Довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського від 02.02.2025 ОСОБА_1 знаходився на лікарняному з 02.02.2025 по 06.02.2025.

Відразу після отримання копії наказу № 760 позивач звернувся до адвоката В.В.Санцевич для надання юридичних послуг.

17.02.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року по справі № 160/5261/25 позовну заяву залишено без розгляду. Повний текст ухвали складено 24.03.2025 року.

Згідно з Указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджено з 5:30 24 лютого 2022 року.

Згідно з Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022, варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Згідно рішення Ради Суддів України від 24.02.2022 «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф» рекомендовано: процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

З урахуванням наведеного представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення до суду.

31.03.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням підстав поважності пропуску такого строку та підтвердження таких підстав відповідними доказами або заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду із даною позовною заявою.

Під час вирішення питання про залишення позовної заяви без руху судом зазначено, що Верховний Суд у постанові від 08.02.2023 у справі № 120/7567/22 зазначив, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким у заявленому спорі є Дисциплінарний статут НП України.

При наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі № 807/257/14.

У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.

Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній. У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, «молодша норма» припиняє суперечливу до неї «старшу»: цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут НП України, що затверджений Законом України, і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту НП України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Таким чином, в період дії воєнного стану, згідно з абзацом 1 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП України, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тобто цим пунктом охоплено такі види дисциплінарних стягнень, як зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність.

Абзацом 2 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже спеціальним строком для звернення до адміністративного суду у справах щодо оскарження поліцейським застосованого до нього у період дії воєнного стану дисциплінарного стягнення є 15-денний строк, установлений частиною 4 статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, перебіг якого розпочинається з дня ознайомлення поліцейського із відповідними наказами.

Такий строк у період воєнного стану законодавцем визнано достатнім для оскарження дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.

Відтак, позивач ознайомився з оскарженим наказом 29.01.2025, тобто п`ятнадцятиденний строк на його оскарження спивав 13.02.2025.

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського від 02.06.2025, позивач перебував на лікарняному з 02.02.2025 по 05.02.2025 включно. Тобто граничний строк оскарження оспорюваного наказу становить 17.02.2025.

17.02.2025, тобто в останній день строку на оскарження, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу залишено без розгляду.

Повний текст ухвали складено 24.03.2025.

Тобто з урахуванням наведеного строк звернення до суду спливає 25.03.2025, а позов подано 26.03.2025.

07.04.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтовано тим, що строк звернення спливає 25.03.2025, а позов сформовано за допомогою системи «Електронний суд» саме 25.03.2026, тому строки звернення до суд, на думку представника позивача не пропущені.

Однак позивачем не взято до уваги доводи ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 про те, що строк звернення до суду позивача з даним позовом сплинув в день подачі позивачем первісного позову 17.02.2025, адже залишення судом без розгляду позову не може бути підставою для поновлення йому строку для звернення до адміністративного суду з позовом.

Так, судом звернуто увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.04.2024 у справі №990/330/23, відповідно до яких Верховний Суд дійшов висновку, що залишення судом без розгляду позову не може бути підставою для поновлення йому строку для звернення до адміністративного суду з позовом.

Крім того, суд додатково зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Заявнику недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

З матеріалів справи вбачається, що первісна позовна заява подана позивачем у межах строку, встановленого КАС України, однак ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року у справі №160/5261/25 повернена позивачу, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

25.03.2025 позивач вдруге подав позовну заяву до суду.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Разом з тим, суд зауважує, що вчасна первинна подача позовної заяви не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду, внаслідок чого у задоволенні заяви про поновлення такого строку слід відмовити.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про відмову в задоволення клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на те, що адміністративний позов ухвалою суду від 31.03.2025 залишений без руху, суд дійшов висновку про продовження позивачу строку для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням підстав поважності пропуску такого строку та підтвердження таких підстав відповідними доказами або заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду із даною позовною заявою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк для усунення недоліків адміністративного позову, необхідно продовжити, а саме на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків адміністративного позову, а саме на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням підстав поважності пропуску такого строку та підтвердження таких підстав відповідними доказами або заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду із даною позовною заявою.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Царікова