Справа № 240/3650/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/3650/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у суд з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) про утримання надміру виплачених сум пенсії за період з 01 січня 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 112200,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно утримано з її пенсії суми, що підлягали виплаті з 01 січня 2024 року по 30 листопада 2024 року по 10200,00 грн щомісячно. Уважає, що рішення про утримання надміру сплачених кошті , яке їй не було надіслано, підлягає скасуванню, оскільки будь-яких зловживань з її боку не було.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

14 березня 2025 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 240/4619/22 з 18 січня 2022 року проведено перерахунок пенсії, з урахуванням підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, становить 1600 гривень. Зазначає, що розмір підвищення, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого до пенсії на виконання рішення суду з 01 січня 2024 року розраховано з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати в сумі 1600 грн, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду та становить 3200,00 грн (1600,00 грн х 2). Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням з 01 квітня 2021 року по 30 листопада 2024 року, може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування до Пенсійного фонду України.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області з 18 грудня 2014 року та до 01 грудня 2024 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України №1058-ІV).

12 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV.

За результатами розгляду такої заяви з 01 грудня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до названого Закону.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі №240/4619/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 18 січня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання зазначеного рішення відповідачем з 01 січня 2023 року проведено нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. За період з 18 січня по 31 грудня 2022 року сума відповідної доплати визначена як заборгованість.

За результатами проведення перерахунку пенсії позивача на підставі її заяви про переведення на пенсію за віком з 01 грудня 2024 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначено в розмірі 3200,00 грн.

Уважаючи, що зменшення розміру пенсії з 01 грудня 2024 року обумовлено рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області про утримання надміру виплачених сум пенсії за період з 01 січня 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 112200,00 грн, позивач подала цей позов до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон України № 796-XII).

Із 17 липня 2018 року статті 39 Закону України № 796-XII має такий зміст:

«Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення

Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати».

Як установлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі 240/4619/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 18 січня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Отже, право позивача на одержання підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно Закону про Державний бюджет України на відповідний рік) підтверджено судовим рішенням.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України №1058-IV.

Згідно з частиною 1 названої правової норми суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695 (далі Порядок №6-4).

Відповідно до пункту 2 названого Порядку переплата пенсії сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Згідно з пунктом 3 Порядку №6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

На обґрунтування позовних вимог, позивач указує, що відповідач прийняв рішення про стягнення з її пенсії надміру виплачених сум, оскільки у грудні 2024 року отримала меншу суму пенсії.

Надаючи оцінку такому твердженню, суд зауважує на таке.

З наданих відповідачем матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 суд установив, що до 01 грудня 2024 року позивач отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України №1058-ІV. З 01 грудня 2024 року отримує пенсію за віком відповідно до такого Закону.

Саме звернення позивача з заявою 12 грудня 2024 року про перехід на інший вид пенсії обумовило зміну розміру її пенсії.

Отже твердження позивача про те, що зменшення розміру пенсії обумовлено прийняттям відповідачем рішення про стягнення надміру виплачених сум є помилковим.

Додатково суд зауважує, що при такому переведенні позивача з одного виду пенсії на інший, ГУ ПФУ в Житомирській області здійснило перерахунок суми заборгованості, визначеної на виконання рішення суду від 11 серпня 2022 року у справі 240/4619/22, що підтверджено розрахунком суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 67 ОСОБА_1 .

Зменшення відповідачем суми доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України № 796-XII, зумовлене приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Однак такі дії можуть бути оскаржені в порядку судового контролю згідно вимог статті 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі 240/4619/22.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача про зменшення розміру пенсії через прийняття ГУ ПФУ в Житомирській області рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсії спростовано матеріалами пенсійної справи, оскільки таке рішення взагалі не приймалося.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

16.04.25