Справа № 303/8571/24
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/8571/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року про передання справи за підсудністю надійшов адміністративний позов, в якому позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕНА № 3246029 від 12.10.2024 року, яка винесена працівником патрульної поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що 12 жовтня 2024 року, близько 02 год. 00 хв., він керував автомобілем марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по автодорозі в с. Верхній Коропець Мукачівського району, та був зупинений працівниками патрульної поліції, прізвища та посади яких не запам`ятав. Працівники поліції рухались на службовому автомобілі позаду нього, та червоними проблисковими маячками надали вказівку про зупинення його автомобіля. Після зупинки, до нього підійшов працівник патрульної поліції, який не повідомив його про причини зупинки, та попросив надати йому відповідні документи на автомобіль та посвідчення водія. На його запитання про причину зупинки інспектор поліції пояснив, що нібито він побачив, що водій був не пристебнутий паском безпеки.

Звертає увагу на те, що на вулиці була темна пора доби біля 2 години ночі, працівники поліції рухались на службовому автомобілі позаду нього та його автомобіль повністю із затемненими вікнами.

По закінченню розмови, працівниками патрульної поліції йому жодного протоколу за порушення ПДР озвучено не було, жодного документу не надано.

Наступного дня, а саме 13 жовтня 2024 року на порталі «ДІЯ», він отримав повідомлення про накладення на нього штрафу в розмірі 510 грн. на підставі постанови ЕНА3246029 від 12.10.2024.

З даною постановою не згодний, так як під час руху, до зупинки був пристебнутий ременем безпеки.

Позивач, вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення норм законодавства зазначеного поліцейським у постанові допущено не було.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, представник позивача та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представником Департаменту патрульної поліції Вовканичем А.І. протягом встановленого судом строку, після отримання ухвали про відкриття провадження, надано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю правових підстав для його задоволення.

Також у відзиві зазначено, що 12 жовтня 2024 року під час несення служби на території міста Мукачево близько 04 год. до екіпажу ТОР УПП в Закарпатській області в складі Шелельо О.В., Гавинець В.В. звернувся небайдужий громадянин, який зробив усне повідомлення про те, що на його думку, водій транспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 перебуває в стані сп`яніння, так як здійснює різкі маневри на дорозі та вчиняє під час керування транспортним засобом порушення правил дорожнього руху. Вказаний чоловік відмовився надати свої анкетні дані. Взявши вказану інформацію на замітку, поліцейські продовжили патрулювання. Близько 05 год. 24 хв. екіпажем ТОР було виявлено транспортний засіб HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в с. Верхній Копець по автомобільній дорозі Н - 09, 5 км + 700 м.

У відповіді на відзив позивач просив позов задовольнити та наполягав на тому, що оскаржувана постанова винесена протиправно, доказів, які б підтверджували порушення ним вимог п. 2.3 «в» ПДР України не існує.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 257-263 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2024 року о 05 год. 24 хв. Інспектором ТОР УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Шелельо О.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №3246029 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі за порушення п.2.3 «в» ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до постанови, 12.10.2024 о 02 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. « в» ПДР України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що висновки відповідача, щодо наявності вини в діях позивача не підтверджені матеріалами справи.

Ч.5 ст. 121 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно з п.2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 5 КАС України відповідно до кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів статті 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При перегляді наданого представником відповідача, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відеозапису, не можливо встановити чи був останній пристебнутий паском безпеки до його зупинки працівниками поліції.

Наданий представником відповідача рапорт інспектора поліції сам по собі також не доводить факту вчинення правопорушення. У постанові Верховного Суду по справі № 813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами. У свою чергу, у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16-а) наведено, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3246029 від 12 жовтня 2024 року, не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції заявлено одну вимогу немайнового характеру, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і закриття провадження у справі.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду першої інстанції становить 605 грн. 60 коп.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією ID: 8911-9059-2578-8891 від 18.10.2024.

Таким чином, позивачем судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому відповідно до положень вищезазначених норм права, сума судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн.60 коп.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5-10, 77, а України (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 2747-IV від 06.07.2005">242-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9-10, ст. ст.247, 251, 252, 254, 258, 278, 280 КУпАП, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3246029 від 12 жовтня 2024 року, яка винесена інспектором ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Шелельо О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. - скасувати.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: 03048, м. Київ, Солом`янський район, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області () повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України судовий збір, сплачений в більшому розмірі, ніж встановлено законом за подання позову у справі № 303/8571/24 в сумі 605 грн. 60 коп., відповідно до квитанції ID: 8911-9059-2578-8891 від 18.10.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2025 року.

Суддя: А. К. Сітало