Справа № 333/2242/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 333/2242/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025р. у справі № 333/2242/25
за позовом:Комунарського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області
до: про:ОСОБА_1 продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025р. Комунарський відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби в Запорізькій звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні / а.с. 1-5/

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2025р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №333/2242/25 та справу призначено до судового розгляду /а.с.31/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2024 у справі № 333/8161/24 затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, незважаючи на вжиті з метою виконання цього рішення заходи щодо ідентифікації та документування відповідача виконати рішення виявилось не можливим, у відповідача відсутні будь-які документи, які б надавали йому право на проживання в Україні та на перетин кордону, а отримати документ необхідний для виїзду наразі не можливо, тому просив продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідачу на строк 6 місяців, з 23.03.2025р. по 23.09.2025р.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025р. у справі №333/2242/25 позов задоволено, продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, через свого представника адвоката Вишневського А.А., 30.03.2025р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 31.03.2025р.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025р у справі №333/2242/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025р. у справі № 333/2242/25, витребувано матеріали адміністративної справи №333/2242/25 та апеляційний розгляд справи №333/2242/25 призначено в судовому засідання в режимі відеоконференції на 14 годин 30 хвилин 15.04.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Матеріали справи №333/2242/25 надійшли до суду апеляційної інстанції 07.04.2025р.

Відповідач, в особі свого представника адвоката Вишневського А.А., у апеляційній скарзі посилаючись на те, що судом першої інстанції рішення у справі постановлено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки особа відповідача ідентифікована то відсутні підстави для продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 18.03.2025р. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, зазначив, що на момент звернення до суду із цим позовом у відповідача відсутні будь-які документи, які б надавали йому право на проживання в Україні та на перетин кордону, а отримати документ необхідний для виїзду наразі не можливо, тому судом першої інстанції під час вирішення справи правильно встановлені обставини у справі та ухвалено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив рішення суду першої інстанції від 18.03.2025р. залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши в судовому засіданні в режимі відеоконференції:

- представника відповідача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 18.03.2025р. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі;

- представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції від 18.03.2025р. залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення;

перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2024р. у справі №333/8161/24 затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та відповідач поміщений в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС», де і продовжує перебувати на сьогоднішній день.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI в редакції чинній на момент подання позову).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 11-13 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи. При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Так, порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року (далі Інструкція).

В контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні відносини, як судом першої інстанції так і апеляційним судом під час розгляду цієї справи, встановлено, що після прийняття рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2024р. у справі №333/8161/24 органами міграційної служби вживалися належні організаційні заходи, направлення запитів для ідентифікації та документування особи відповідача з метою його ідентифікації, які не дали бажаних результатів, і на момент звернення позивача із цим позовом до суду першої інстанції у відповідача - громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні будь-які документи, які б надавали йому право на проживання в Україні та на перетин кордону.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, відсутність документів, що посвідчують особу відповідача, унеможливлює застосування до нього інших, крім затримання, заходів передбачених ч.1 ст. 289 КАС України та свідчить про наявність підстав для продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, відповідача у справі терміном на шість місяців.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що вимоги позивача не порушують максимального строку затримання іноземців та осіб без громадянства у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, встановленого ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI та ч. 11 ст. 289 КАС України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та постановив правильне рішення у справі і підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування суду першої інстанції від 18.03.2025р. у цій справі відсутні.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 18.03.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025р. у справі №333/2242/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 15.04.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов