Справа № 200/1730/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Справа№200/1730/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Верченко О.О., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 28.02.2025 року № 00 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 20.02.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202 розділ 1, період роботи з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 25.01.2021, з 26.01.2021 по 25.02.2022, з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 20.02.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, періоди роботи на провідних посадах передбачених ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 року із розрахунку 1 день військової служби за три, у відповідності до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пункту 2.3. розділу 2 Положення затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 20.02.2025 року.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 20.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням від 28.02.2025 року № 00 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років, зазначивши, що стаж роботи за Постановою № 202 (25 років) складає 7 років 2 місяці 20 днів та до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи, які відносяться до підземних робіт.

Сторона позивача вважає, що рішення відповідача від 28.02.2025 року № 00 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскільки стаж роботи позивача з повним підземним робочим днем під землею, який підлягає врахуванню згідно Постанови КМУ № 202, складає більше 25 років підтверджено належними документами.

За обчисленням сторони позивача пільговий підземний стаж позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії складає 26 років 1 місяць 29 днів, з яких за Списком № 202 - 15 років 7 місяців 20 днів, та військова служба у кратному обчисленні 1 місяць за 3 - 10 років 6 місяців 9 днів, що є достатнім для призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158б, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує обґрунтовуючи це тим, що за результатом розгляду заяви позивача та наданих ним документів, відповідачем установлено, що вік позивача на час звернення становить 43 роки 3 місяці 17 днів. Страховий стаж складає 36 років 3 місяці 21 день, пільговий стаж відповідно до Постанови № 202 складає 7 років 2 місяці 20 днів, пільговий стаж за списком № 1 складає 15 років 1 місяць 11 днів. До страхового стажу та пільгового відповідачем зараховано всі періоди роботи.

Щодо зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди робіт за списком, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І, з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 25.01.2021, з 26.01.2021 по 25.02.2022, з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 20.02.2025 відповідач зазначив, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача за періоди роботи з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 30.09.2017 відсутні відомості про спецстаж за кодом підставою для обліку стажу працівників, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202.

Періоди роботи з 01.10.2017 по 30.04.2020, з 15.05.2020 по 14.06.2020, з 13.07.2020 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 25.02.2022 зараховано до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202.

Спірні періоди з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 31.12.2016 в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача відповідно до довідки ОК-5 взагалі як спеціальний стаж не обліковуються.

Частково вказані періоди, зокрема, з 19.03.2014 по 30.09.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 01.04.2015 по 03.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 31.12.2016 зараховано до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу в наявності відомості про сплату страхових внесків за ці періоди.

Періоди роботи з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 31.01.2025 зараховано до страхового стажу як військова служба в особливий період.

За період з 01.02.2025 по 20.02.2025 відомості про заробіток для нарахування пенсії в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації відповідач зазначив, що пунктом 6 Порядку № 637 передбачено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Позивачем надано довідку № 24 від 04.01.2015, видану військовою частиною НОМЕР_3 , про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України за періоди з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016; довідку № 751 від 19.02.2025, видану військовою частиною НОМЕР_4 про перебування на військовій службі за мобілізацією з 26.02.2022 по 19.02.2025 дата видачі довідки; довідку № 713 від 15.02.2025, видану військовою частиною НОМЕР_4 , про участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації за період з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2024, з 02.02.2025 по 15.02.2025 дата видачі довідки.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач підтверджує обставини неналежними доказами, а саме довідками № 24 та № 713, виданими військовими частинами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , замість довідок, наданих територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, тому відсутні правові підстави для зарахування періодів військової служби в особливий період, а саме з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії №00 від 28.02.2025 року, страховий стаж особи становить 36 років 3 місяця 21 день, пільговий стаж становить згідно Постанови № 202 (25 років) - 7 років 2 місяця 20 днів, пільговий стаж за Списком № 1 складає 15 років 1 місяць 11 днів, до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи, на дату звернення працює, на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_5 (дата заповнення 16.07.2002 року), згідно записів якої:

- № 1-2, позивач працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті з 16.07.2002 року по 18.08.2002 року в ДВАТ "ШАХТА "БІЛИЦЬКА" ДХК «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»;

- №№ 5-6, позивач з 16.11.2005 по 04.12.2006 працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в ВП "ШАХТА "БІЛИЦЬКА" ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ";

- №№ 7-8, позивач з 19.01.2007 по 04.06.2007 працював заступником механіка ділянки з повним підземним робочим днем в шахті в ДП "ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ "КРАСНОЛИМАНСЬКА";

- №№ 9-15, позивач з 06.07.2007 по 18.03.2014 працював механіком ділянки підземним, в.о. заступника начальника ділянки підземним, заступником начальника ділянки підземним, механіком підземної дільниці з повним робочим днем в шахті в ВСП "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОБРОПІЛЬСЬКЕ" ТОВ "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ";

- №№ 16-19, позивач з 24.03.2014 року по 11.05.2016 працював електрослюсарем підземним, майстром гірничим з повним робочим днем під землею в ФІЛІЇ "ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО" ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ";

- №№ 20-22, позивач з 17.05.2016 року по 25.01.2021 працював електрослюсарем підземним, майстром гірничим з повним робочим днем в шахті в ФІЛІЇ "ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО" ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ";

- № 23, позивач з 26.01.2021 року по теперішній час працює електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті в ДП "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК".

Відповідно до ВІДОМОСТЕЙ ПРО ТРУДОВУ ДІЯЛЬНІСТЬ З РЕЄСТРУ ЗАСТРАХОВАНИХ НОМЕР_6 , період з 25.02.2015 року по 12.04.2016 року обліковано як військову службу у Збройних Силах України, з 26.02.2022 року по теперішній час початок військової служби.

Відомості щодо військової служби також підтверджено даними військового квитка НОМЕР_7 .

Згідно довідки відповідача Форма РС-право, до пільгового стажу позивача за Списком № 1 зараховано періоди роботи: з 16.11.2005 по 04.12.2006, 19.01.2007 по 13.11.2007, з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2011 по 18.03.2014, з 01.01.2017 по 30.09.2017, за Списком № 1 та ст. 14 Пост. 202 зараховано періоди з 01.10.2017 року по 30.04.2020, з 15.05.2020 по 14.06.2020, з 13.07.2020 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 25.02.2022 року. Періоди з 24.04.2015 року по 10.09.2015 року, з 07.11.2015 року по 16.01.2016 року, 10.02.2016 року по 12.04.2016 року, з 25.02.2022 року по 31.01.2025 року обліковані як військова служба в особливий період.

Період роботи з 16.07.2002 року по 18.08.2002 року до страхового та пільгового стажу не зараховано не зважаючи на те, що за вказаний період позивачу нараховано заробітну плату та утримано страхові внески, про що свідчать відомості Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), періоди роботи позивача з 2005 року по 2025 рік (січень) частково обліковано за ознаками коду спецстажу ЗПЗ013А1 та ЗПЗ014А4, квітень 2020 року обліковано за кодом КЗП084В1 (врахований як пільговий за Постановою КМУ № 202).

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі Порядок №454):

- під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;

- під кодом ЗПЗ014А1 обліковується спеціальний стаж працівників, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років;

- під кодом КЗП084В1 обліковуються простої: у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням. До загального стажу роботи враховується весь період перебування у таких відпустках. До стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін цієї відпустки в календарному році.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 04.01.2025 року № 24 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, позивач дійсно в період з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 19.02.2025 року № 751, позивач дійсно перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 з 26 лютого 2022 року по теперішній час.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 15.02.2025 року № 713, позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресію російської федерації проти України у період з 26.02.2022 року по 01.12.2022 року, 08.01.2023 року по 22.05.2023 року, 29.05.2023 року по 24.11.2023 року, 04.12.2023 року по 17.08.2024 року, 01.09.2024 року по 16.01.2024 року, 02.02.2025 року по теперішній час приймав участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації. Довідка видана для подання до Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини щодо не зарахування до пільгового стажу за Постановою № 202 спірних періодів роботи з 16.11.2005 по 04.12.2006, 19.01.2007 по 13.11.2007, з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2011 по 18.03.2004, з 01.01.2017 по 30.09.2017, а також періодів військової служби з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 із розрахунку один місяць служби за три місяці до пільгового стажу за Постановою №202 підтверджено відповідачем та відповідними доказами, тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, Постановою № 202, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Надаючи правову оцінку правомірності незарахування відповідачем періодів роботи з 16.11.2005 по 04.12.2006, 19.01.2007 по 13.11.2007, з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2011 по 18.03.2004, з 01.01.2017 по 30.09.2017, з 16.07.2002 року по 18.08.2002 року до пільгового стажу позивача за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (періоди з 01.10.2017 року по 30.04.2020, з 15.05.2020 по 14.06.2020, з 13.07.2020 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 25.02.2022 року зараховані як за Списком № 1 так і за Постановою КМУ №202) суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки, позивач з 16.07.2002 року по 18.08.2002 року, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 року по 11.05.2016, з 17.05.2016 року по 25.01.2021, з 26.01.2021 року по теперішній час працював за підземними професіями із видобутку вугілля протягом повного робочого дня під землею.

Поряд з цим, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), періоди роботи позивача з 2005 року по 2025 рік (січень) частково обліковано за ознаками коду спецстажу ЗПЗ013А1 та ЗПЗ014А4, квітень 2020 року обліковано за кодом КЗП084В1 (врахований як пільговий за Постановою КМУ № 202).

Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено професії всіх робітників, що зайняті повний робочий день на підземних роботах (1010100а)

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відтак, пільговий стаж за Списком № 1 за кваліфікуючими ознаками відповідає пільговому стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, а тому стаж за Списком №1 має бути врахований як стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 в випадку призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, і навпаки стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 має бути врахований при призначенні пенсії за Списком № 1, згідно ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, як 1:1, за винятком провідних професій для яких визначено інше співвідношення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставне незарахування періодів роботи позивача за Списком № 1 до періодів роботи за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 для призначення пенсії позивачу на підставі ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Відносно позиції відповідача, що окремі спірні періоди не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки вони в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача як спеціальний стаж не обліковуються, суд зазначає, що відсутність відомостей щодо коду спецстажу не є визначальною ознакою пільгового характеру стажу, оскільки внесення цих відомостей покладено на роботодавця, відповідальність за похибки якого не можна перекладати на позивача, а отже висновок про пільговий характер роботи має ґрунтуватись на сукупності доказів, наданих особою, у тому числі трудовою книжкою та іншими.

Згідно ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесені: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (надалі Закон N 2011-XII) визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України №2 від 26.03.93 «Про деякі питання застосування окремих статей Закону України «Про пенсійне забезпечення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за №33, час перебування на військовій службі підлягає зарахуванню як до загального стажу, так і стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає такі пільги.

Відтак, періоди військової служби позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 для призначення пенсії позивачу на підставі ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи та військової служби позивача з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 30.09.2017, з 01.05.2020 по 15.05.2020, з 15.06.2020 по 12.07.2020, з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 20.02.2025 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 періодів військової служби з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 із розрахунку один місяць служби за три місяці суд зазначає наступне.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, брала участь в антитерористичній операції, інші періоди, зазначені в підпункті а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами) зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Згідно п/п «а» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020 року у справі № 185/7049/16-а, від 18.10.2022 року у справі № 340/395/17, від 18.01.2023 року у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 року у справі № 160/6146/19.

Враховуючи викладене, у кратному обчисленні 1 місяць за 3 місяці підлягають врахуванню періоди військової служби позивача 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025.

Щодо доводів відповідача відносно необхідності надання відповідної довідки саме ТЦК та СП, суд звертає увагу відповідача, що періоди військової служби позивача, окрім наданих ним довідок підтверджуються ВІДОМОСТЯМИ ПРО ТРУДОВУ ДІЯЛЬНІСТЬ З РЕЄСТРУ ЗАСТРАХОВАНИХ ОСІБ № НОМЕР_8 , військовим квитком НОМЕР_7 та довідками військових частин, у складі яких позивач безпосередньо приймав участь у захисті Батківщини.

Водночас, відповідно до п. 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413.

Згідно означеного порядку, довідки видані командирами військових частин є належними доказами таких обставин.

Поряд із цим суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Ураховуючи викладене, такі доводи відповідача суд вважає неприйнятними.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із встановлених обставин справи та комплексного аналізу законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не доведено, що воно прийнято з урахуванням засад добросовісності, розсудливості та пропорційності, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та необхідність його скасування.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію та зарахувати спірні періоди, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Водночас, суд установив, що підчас прийняття оскаржуваного рішення відповідач не здійснював кратного обчислення стажу військової служби позивача, оскільки вважав, що підставі для цього відсутні, а відтак у суду відсутні підстави щодо перебирання на себе повноважень відповідача щодо обчислення вказаних періодів, а тому і визначення питання щодо достатності у позивача пільгового стажу за Постановою № 202 для призначення позивачу пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення від 28.02.2025 року № 00 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 20.02.2025 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періоди роботи з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 30.09.2017, з 01.05.2020 по 15.05.2020, з 15.06.2020 по 12.07.2020, з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 20.02.2025; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періоди роботи з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 року із розрахунку 1 місяць військової служби за три, у відповідності до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пункту 2.3. розділу 2 Положення затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 20.02.2025 року, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції № BDFL-EZ71-YMSE від 11.03.2025 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158б) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 28.02.2025 року № 00 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 20.02.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком робіт затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періоди роботи з 16.01.2002 по 18.08.2002, з 16.11.2005 по 04.12.2006, з 19.01.2007 по 04.06.2007, з 06.07.2007 по 18.03.2014, з 24.03.2014 по 23.04.2015, з 11.09.2015 по 06.11.2015, з 17.01.2016 по 09.02.2016, з 13.04.2016 по 11.05.2016, з 17.05.2016 по 30.09.2017, з 01.05.2020 по 15.05.2020, з 15.06.2020 по 12.07.2020, з 02.12.2022 по 07.01.2023, з 23.05.2023 по 28.05.2023, з 25.11.2023 по 03.12.2023, з 18.08.2024 по 31.08.2024, з 17.01.2025 по 01.02.2025, з 15.02.2025 по 20.02.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періоди роботи з 24.04.2015 по 10.09.2015, з 07.11.2015 по 16.01.2016, з 10.02.2016 по 12.04.2016, з 26.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 22.05.2023, з 29.05.2023 по 24.11.2023, з 04.12.2023 по 17.08.2024, з 01.09.2024 по 16.01.2025, з 02.02.2025 по 15.02.2025 року із розрахунку 1 місяць військової служби за три, у відповідності до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пункту 2.3. розділу 2 Положення затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 20.02.2025 року, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 16 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко