Справа № 446/1286/21
Суддя: Костюк У. І.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1286/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

секретаря судових засідань Новосад І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту Національної поліції, управління патрульної поліції у Львівській області Департменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Демко Назара Андрійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанови серії ЕАН № 4365065 і серії ЕАН № 4365129 про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 17.06.2021 поліцейським УПП у Львівській області Демком Н.А. винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4365065 та серії ЕАН № 4365129 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративні стягнення у розмірі 510,00 грн. та 425,00 грн. Вважає, що дані постанови винесені із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанов були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Зазначив, що поліцейський позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом скористатись юридичною допомогою адвоката, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи. Крім того поліцейським порушено вимогу ч. 2 ст. 36 КУпАП відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В постановах про адміністративні правопорушення відсутні посилання на докази передбачені ст. 251 КУпАП. Вважає, що вказані постанови є незаконними та підлягають скасуванню, а в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягненняпо справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 29.06.2021 для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Самсін М.Л..

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 справа передана судді Костюк У.І..

30.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

13.03.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заперечення мотивує тим, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області Демко Н.А. не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. Належним відповідачем у вказаній справі є управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції. Поліцейським патрульної поліції було винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: Постанова серії ЕАН №4365065 від 17.06.2021, відповідно до якої 17.06.2021 близько 19 год. 28 хв. за адресою: м. Львів, вул. Б. Меретина, 4, позивач керував транспортним засобом Yamaha125 номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажира без шолома, чим порушив п. 2.3 г Правил дорожнього руху України; Постанова серії ЕАН №4365129 від 17.06.2021 відповідно до якої 17.06.2021 близько 20 год. 28 хв. за адресою: м. Львів, вул. Б. Меретина, 4 , позивач керував транспортним засобом Yamaha125 номерний знак НОМЕР_1 , не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів, зеленої картки та не пред`явив його на вимогу поліцейського, чим порушив п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП поліцейський виніс постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Що стосується винесення поліцейським постанови ЕАН №4365065 від 17.06.2021, то поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення. Поліцейський представився, пояснив позивачеві причину зупинку та почав з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Підчас розгляду справи по суті позивача було ознайомлено із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відтак оскільки патрульні спостерігали факт порушення ПДР позивачем, а саме не виконання вимог п. 2.3 г ПДР України , як наслідок здійснено превентивні заходи передбачені ст. 32 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Щодо винесення постанови ЕАН №4365129 від 17.06.2021, то сам факт ненадання страхового полісу є належним і достатнім доказом порушення водієм підпункту ґ п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому поліцейський обґрунтовано притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Щодо не об`єднання постанов за ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідачем зазначено, що розгляд справи за ч. 5 ст. 121 КУпАП проводився поліцейським о 19 год. 28 хв., натомість за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП о 20 год. 28 хв. , тому розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП проводився, як за окремо вчинене правопорушення. Зазначив, що відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 №1026 строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. Вважають, що поліцейський мав законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством, а тому немає підстав для скасування постанови. Просить відмовити повністю у задоволенні позовної заяви у зв`язку з безпідставністю такої.

Ухвалою суду від 18.03.2025 замінено неналежного відповідача: поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Демко Назара Андрійовича на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позовну заяву задовольнити та скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень, оскільки такіє незаконними.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4365065 від 17.06.2021, винесеної інспектором роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Демко Н.А., встановлено, що 17.06.2021 о 19.28 год. у м. Львів по вул. Б. Меретина, 4, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом Yamaha125 номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажира без шолома, чим порушив п. 2.3 г Правил дорожнього руху України порушення правил користування шоломом, відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4365129 від 17.06.2021 року, винесеної інспектором роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Демко Н.А., встановлено, що 17.06.2021 о 20.28 год. у м. Львів по вул. Б. Меретина, 4, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував мотоциклом Yamaha125 номерний знак НОМЕР_1 , не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів, зеленої картки та не пред`явив його на вимогу поліцейського, чим порушив п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3.г ПДР України, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно п. 2.1.ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, законодавець чітко розділив умови пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.

Обов`язок водія показати страховий поліс, виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав , а саме в п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, Законом України визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати страховий поліс. У будь-яких інших випадках, вимога працівника поліції пред`явити для перевірки страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незаконна.

Отже ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійсно передбачає обов`язок щодо перевірки та контролю обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак ст. 21 того ж закону чітко передбачає випадки, коли така перевірка здійснюється.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року, справа N К/800/13938/17.

В даному випадку не виникло обставин за яких працівник поліції повинен був здійснити контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому дії працівника поліції є безпідставними, що тягне за собою незаконність оскаржуваної постанови.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З аналізу вищевикладених положень КУпАП вбачається, що за вчинення кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В даному випадку, зазначений принцип накладення адміністративного стягнення спрямований на захист прав осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, з метою унеможливлення накладення на них надмірної кількості адміністративних стягнень.

В свою чергу, як зазначено вище, та на що звертає увагу позивач, винесено дві окремі постанови за ч. 5 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП, що є порушенням вищевказаних гарантій, встановлених ч. 2 ст. 36 КУпАП та є порушенням процедури розгляду відповідних справ.

Керуючись вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП, поліцейський мав винести одну постанову, якою перелічити усі вчинені позивачем правопорушення, а як наслідок накласти одне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: - письмовими, речовими і електронними доказами; - висновками експертів; - показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74, 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами частини 2 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Разом з тим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву стверджує, що відеозапис з відеореєстратора не зберігся, оскільки згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів», строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб.

Однак, такі твердження представника відповідача, не заслуговують на увагу суду, оскільки в оскаржуваних постановах відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, за викладених в оскаржуваних постановах про притягнення до відповідальності обставин.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , він повідомляв поліцейському, що хоче, скористатись юридичною допомогою адвоката, однак поліцейським не було забезпечено реалізацію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на правову допомогу.

Таким чином, на думку суду, діями працівника поліції порушено права ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у свою чергу свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в повному обсязі свої права щодо заявлення клопотань та отримання правової допомоги.

При цьому суд враховує постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 524/3644/17, з якої випливає, що ненадання особі можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі № 524/9827/16а.

Разом з тим, способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд обмежений повноваженнями щодо визнання протиправними дій поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області Демко Н.А., в силу положень ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4365065 від 17.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕАН № 4365129 від 17.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати у цій справі складаються з судового збору, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 454,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 задоволено, тому судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача, який виступав у справі як суб`єкт владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд-

вирішив :

позов ОСОБА_1 до Департаменту Національної поліції, управління патрульної поліції у Львівській області Департменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити .

Скасувати постанови серії ЕАН № 4365065 від 17.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та постанову серії ЕАН № 4365129 від 17.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.126 КУпАП та ч.5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту Національної поліції за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.04.2025.

Суддя У.І. Костюк