Справа № 200/293/25
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Справа№200/293/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.12.2024 № 3 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.08.2024 року з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 та пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014 по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018, з 30.06.2014 по 01.08.2014.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін до судового засідання). Зобов`язано Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати до суду належним чином засвідчені копії: заяву ОСОБА_1 від про призначення пенсії та додані до неї документи; рішення від 17.12.2024 № 3 про відмову у призначенні пенсії та всі документи, які були або мали бути враховані при прийнятті цього рішення; Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 і форма ОК-7; а також форму РС-право розрахунок стажу ОСОБА_1 .

Ухвалу суду отримано відповідачем 04.02.2025.

Суд зазначає, що відповідачем, станом на 10.03.2025, не виконано ухвалу суду від 04.02.2025, а саме не надано заяву ОСОБА_1 від про призначення пенсії та додані до неї документи; рішення від 17.12.2024 № 3 про відмову у призначенні пенсії та всі документи, які були або мали бути враховані при прийнятті цього рішення; Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 і форма ОК-7; а також форму РС-право розрахунок стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.03.2025 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву ОСОБА_1 від про призначення пенсії та додані до неї документи; рішення від 17.12.2024 № 3 про відмову у призначенні пенсії та всі документи, які були або мали бути враховані при прийнятті цього рішення; Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 і форма ОК-7; а також форму РС-право розрахунок стажу ОСОБА_1 .

Ухвалу суду отримано відповідачем 10.03.2025.

Станом на 25.03.2025 відповідачем не надано витребувані судом докази та не повідомлено про неможливість подати докази, який витребує суд.

25.03.2025 представником відповідача надано заяву про залучення в якості співвідповідача Головне управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області. В обгрунтування заяви відповідач зазначає, що після опрацювання електронної пенсійної справи позивача та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області передає електронну пенсійну справу, в даному випадку Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача, після цього доступ до цієї справи у ГУ ПФУ в Рівненській області закривається. Таким чином, ГУ ПФУ в Рівненській області не має технічної можливості надати витребовувані судом докази.

Ухвалою суду від 25.03.2025 повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та додані до неї документи; рішення від 17.12.2024 № 3 про відмову у призначенні пенсії та всі документи, які були або мали бути враховані при прийнятті цього рішення; Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 і форма ОК-7; а також форму РС-право розрахунок стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.03.2025 залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, , електронний кабінет в ЄСІТС: наявний).

Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 і форма ОК-7; а також форму РС-право розрахунок стажу ОСОБА_1 , надати пояснення про причини не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014 по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018, з 30.06.2014 по 01.08.2014.

Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області пояснення про причини не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014 по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018, з 30.06.2014 по 01.08.2014.

Суд зазначає, що ухвали суду від 04.02.2025, 10.03.2025 та 26.03.2025 не виконані відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії. Позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутності необхідно пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , оскільки особа не досягла необхідного пільгового віку. Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 та до пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014 по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018, з 30.06.2014 по 01.08.2014 протиправними та такими, що порушують його конституційні права, оскільки в трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи для призначення пільгової пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області правом на подачу відзиву не скористався.

При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 №168(7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).

Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».

Відповідно до довідки з підсистеми «Електронний Суд» відповідачем отримано копію ухвали 04.02.2025.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області правом на подачу відзиву не скористався.

При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).

Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».

Відповідно до довідки з підсистеми «Електронний Суд» відповідачем отримано копію ухвали 26.03.2025.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є особою, що претендує на призначення пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.08.2024 позивач звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком, бо набув право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була розглянута по екстериторіальному принципу ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

На день звернення до територіальних органів ПФУ заявник досяг 54 річного віку.

Рішенням відповідача від 09.08.2024 року № 03 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах (підземні гірничі роботи) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутності необхідно пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , оскільки особа не досягла необхідного пільгового віку.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.08.2024 року № 03 страховий стаж позивача складає 34 роки 2 місяці 7 днів, пільговий стаж: стаж роботи за списком №2 17 років 11 місяців 11 днів, необхідний пільговий стаж 12 років 6 місяців; роботи підземні, професії за постановою №202 3 роки 7 місяців 14 днів, необхідний пільговий стаж 25 років; роботи підземні, провідні професії 0 років 3 місяці 27 днів, необхідний пільговий стаж 20 років. За результатом розгляду документів доданих до заяви позивача не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

У зв`язку з тим, що в рішенні відповідачем не відображені всі періоди роботи позивача, які не були зараховані до пільгового стажу за Списком № 1, а саме з 27.12.1988 по 12.04.1989, з 13.04.1989 по 27.04.1989, з 17.07.1989 по 04.11.1989, з 11.11.1989 по 04.11.1991 (служба в армії), з 08.01.1992 по 03.02.1992, з 16.02.1993 по 12.06.1993, з 21.06.1993 по 14.01.1994, з 25.02.2013 по 30.09.2014, з 05.10.2014 по 06.11.2017, з 29.03.2018 по 10.05.2018 на адресу ГУ ПФУ в Рівненській області було направлений адвокатський запит.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвалено рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.12.2024 №3 (на заміну рішення від 09.08.2024)яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутності необхідно пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки особа не досягла необхідного пільгового віку.

На день звернення до територіальних органів ПФУ заявник досяг 54 року 2 місяці 19 днів.

Страховий стаж позивача склав 35 років 0 місяців 9 днів; Пільговий стаж: стаж роботи за списком № 2 17 років 1 місяць 12 днів; роботи підземні, професії за постановою № 202 5 років 9 місяців 13 днів.

До страхового стажу не зараховані період роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014, з 01.04.2024 по 31.07.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК -5). До пільгового стажу зараховано період роботи по спускам з 17.07.1989 по 04.11.1989, з 08.01.1992 по 03.02.1993 (енергомеханічний цех (ЕМО) структурний підрозділ з неритмічною роботою). Згідно розрахунку стажу (форма РС-право) відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано періоди з 17.07.1989 по 28.10.1989 та з 08.01.1992 по 11.07.1992; не зараховано з 29.10.1989 по 04.11.1989 та періоди роботи з 22.08.1992 по 03.02.1993, оскільки до електронної пенсійної справи не долучена атестація робочих місць за умовами праці.

Відповідно до довідки РС-право до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014, по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018 та з 30.06.2014 по 01.08.2014.

Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , підтверджено, що позивач, зокрема, працював:

-17.07.1989 по 04.11.1989 позивач працював на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду в енергомеханічний цех шахти Селидівська МЦП УРСР в/о «Селидіввугілля» (запис 4-5);

-з 11.11.1989 по 04.11.1991 служба в армії згідно записів в військовому квитку НОМЕР_2 (запис 6);

-з 08.01.1992 по 03.02.1993 період роботи підземним електрослюсаря 4 розряду в енергомеханічному цеху шахти Селидівська МЦП УРСР в/о «Селидіввугілля» (запис 7-8);

-з 25.02.2013 по 30.09.2014 позивач працював електрослюсарем підземним 4 розряду на дільниці ЕМО на час ліквідації шахти 2 Новогродівська в Донецькій виконуючій дирекції по ліквідації шахти ДП «Донвуглереструктуризація» (запис 30-32);

-з 05.10.2014 по 06.11.2017 працював електрослюсарем підземним 4 розряду на дільниці ЕМС на час ліквідації шахти 2 Новогродівська з повним робочим днем в шахті в Донецькій виконуючій дирекції по ліквідації шахти ДП «Донвуглереструктуризація» (запис 33-34);

-з 29.03.2018 по 10.05.2018 позивач працював електрослюсарем підземним 4 розряду на дільниці ЕМС на час ліквідації шахти 2 Новогродівська з повним робочим днем в шахті в Донецькій виконуючій дирекції по ліквідації шахти ДП «Донвуглереструктуризація» (запис 35-36);

- з 13.06.2018 позивач працював електрослюсарем (слюсарем) з ремонту обладнання в ТОВ «Збагачувальна фабрика «Селидівська» (запис 36);

- з 01.04.2019 переведено на посаду механіка основного виробництва (запис 37);

- з 01.02.2023 переведений на посаду головного механіка основного виробництва (запис 38).

Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана в/п шахта «Селидівська» ДП «Селидіввугілля» № 1-788 від 21.05.24 підтверджено,що позивач в період з 27.12.1988 по 13.04.1989, з 17.07.1989 по 04.11.1989 та з 08.01.1992 по 03.02.1993 виконував гірничі роботи,видобування вугілля підземним способом за професією підземний електрослюсар енерго-механічної служби, зазначені посади є пільговими та передбачені Списком№1 постанови РМ СРСР №1173 від 22.08.1956.

Довідкою ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» від 01.08.2024 №384 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.10.1997 по 12.01.2004 працював на посаді електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту обладнання, зазначена посада передбачена постановами КМУ від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 (Список №2, розділ 2, підрозділ а код КП 2а); у період з 13.01.2004 по 19.09.2007 позивач працював на посаді механіка основного виробництва, зазначена посада передбачена постановою КМУ від 16.01.2003 №36 (Список №2, розділ 2, підрозділ б код КП 2б, 2030000б-23607); з 13.06.2018 по 31.03.2019 позивач працював на посаді електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту обладнання, зазначена посада передбачена постановою КМУ від 21.06.2016 №461 (Список №2, розділ 2, підрозділ а код КП 2а).

Відповідно до довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» від 17.05.2024 №04-14/1074 позивач працював на посадах передбачених Списком №1 (ПКМ СРСР від 26.01.1991 №10) у період з 16.02.1993 по 17.02.1993 та з 18.02.1993 по 04.04.1993 05.05.1993 по на посаді учня гірника очисного забою, з 05.05.1993 по 12.06.1993 на посаді гірника очисного забою.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 114 Закону 1058 Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Вирішуючи питання щодо спірних періодів роботи позивача, суд виходить з такого.

Щодо не зарахування періодів роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 до страхового стажу роботи позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового стажу періоди роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024.

Суд зазначає, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.08.2024 року № 03 відсутня інформацію про підстави незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 ОСОБА_1 , ухвали суду про витребування доказів відповідачами не виконані.

Проте, довідка РС-право підтверджує факт не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача.

Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , підтверджено, що позивач, зокрема, працював: з 29.03.2018 по 10.05.2018 позивач працював електрослюсарем підземним 4 розряду на дільниці ЕМС на час ліквідації шахти 2 Новогродівська з повним робочим днем в шахті в Донецькій виконуючій дирекції по ліквідації шахти ДП «Донвуглереструктуризація» (запис 35-36); з 13.06.2018 позивач працював електрослюсарем (слюсарем) з ремонту обладнання в ТОВ «Збагачувальна фабрика «Селидівська» (запис 36); з 01.04.2019 переведено на посаду механіка основного виробництва (запис 37); з 01.02.2023 переведений на посаду головного механіка основного виробництва (запис 38).

Вказані посади відносяться до шкідливих відповідно до Списку № 2 (постановою КМУ від 16.01.2003 №36 (Список №2, розділ 2, підрозділ б код КП 2б, 2030000б-23607)).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за змістом вказаної норми, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день.

Тобто Трудова книжка позивача має усі кваліфікуючи ознаки, які відносять таку роботу до пільгової.

Це означає, що уточнююча довідка підприємств за відповідні періоду стажу не є обов`язковою для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року № 227/516/17.

Виходячи з наведеного періоди роботи позивача з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024. підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що цей позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн. відповідно до квитанції від 15.01.2025.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.12.2024 № 3 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028 м. Рівне вул. Борисенка Олександра, 7, ) повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.08.2024 року з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.06.2014 по 30.06.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014 та з 01.04.204 по 31.07.2024 та пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 29.10.1989 по 04.11.1989, з 22.08.1992 по 03.02.1993, з 25.02.2013 по 28.02.2013, з 05.10.2014 по 17.05.2015, з 29.03.2018 по 10.05.2018, з 30.06.2014 по 01.08.2014

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028 м. Рівне вул. Борисенка Олександра, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 16.04.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв