Справа № 640/2180/20
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/2180/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду м. Києві (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати в діях відповідача зловживання службовим становищем та порушенням прав на отримання належного законом розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію у відповідності до наступного розрахунку: у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що становить 23616 грн та додаткової пенсії, що становить 1310 грн без врахування інших виплат;

- відшкодувати моральну шкоду у розмірі 472 284 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 1 серпня 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок належної йому пенсії.

Четвертого числа кожного місяця позивач отримує належну пенсію, але 4 серпня і 4 вересня пенсію нарахували у попередньому розмірі по 8211 грн.

На думку позивача 26.06.2019 Кабінет Міністрів України вирішив провести дубляж Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постановою кабінету міністрів № 543 учасникам, але при цьому затвердили додатково формулу, яка фактично зменшує розмір пенсії з п`яти кратного розміру більше як по закону, та у двічі менше за фактом, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особам призваними на військові збори, а саме:

«2. Абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Офіційний вісник України, 2011 р., № 92, ст. 3343; 2017 р., № 94, ст. 2841), викласти в такій редакції:

9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою…

Ця формула знижує розмір пенсії майже у два рази. Наприклад зараз мінімальна пенсія відповідно до ст. 8 Закону України від 23.11.2018 р. N 2629- VIII становить 4173 грн з 1.01.2018 по 31.12.2019. Якщо 4173 х 5= 20685 грн, але як зазначено за формулою ця сума зменшується майже вдвічі, тільки не зрозуміло на підставі якої норми Конституції України, чи іншого Закону України.

Вважає, що постанова кабінету міністрів суперечить ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить ст. 19 Конституції України.

4 вересня 2019 року позивачу знов не перерахували розмір пенсії, навіть ігноруючи постанову Кабінету Міністрів України від 26.06.19р. №543.

Від 28.08.2019 позивач отримав відповідь від голови правління пенсійного фонду України пана ОСОБА_2 про те, що позивач нібито не надав у пенсійний фонд Солом`янського району інформацію про те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС військовослужбовцем, призваним на збори, а тому йому слід почекати, поки пенсійний фонд запросить з архіву міністерства оборони відповідну довідку про участь чи неучасть у військових зборах по ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році. Позивач вважає, що відповідач вигадує різного роду причини, аби не сплачувати пенсію.

1.08.2019 позивач подав заяву до пенсійного фонду Солом`янського району про перерахунок належної пенсії, де зазначено, що до заяви прикладено довідку з архіву міністерства оборони України.

2.10.2019 позивач пішов на прийом до директора департаменту пенсійного фонду України та під час бесіди з директором, дізнався, що керівництво пенсійного фонду Солом`янського відділення ввело в оману керівництво пенсійного фонду України, нібито позивач не надав копію довідки з архіву міністерства оборони, а тому саме з цієї причини не було перерахунку розміру пенсії та інше.

У відповідача під час подачі заяви про перерахунок пенсії 1.08.19 надали розрахунок пенсії де зазначені всі данні, і те що позивач був військовим і те що особа з інвалідністю з 80% втратою працездатності та інше.

Відповідно до статті 50 додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам І групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Сьогодні мінімальна пенсія за віком становить 1638, грн. 1638 : 100 х 80% = 1310 грн де 80% моя втрата працездатності.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Просив врахувати норму Закон України «Про пенсійне забезпечення», статтю 87. Нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З питання розміру відшкодування моральної шкоди позивачем наведено наступні підстави.

Відповідач більше ніж у двічі занижував розмір пенсії від мінімальної по закону. По закону найнижча пенсія складала 23 615 грн, а вони сплачували 10 496 грн. Цю суму вони збільшили після того, як до них навів претензії, а так було близько 8000 грн. І так це тягнулося роками, а тому позивач вважає, що буде законно просити суд про відшкодування моральної шкоди у розмірі фактичних збитків за останні 3 роки, що набігає у 472 284 грн.

За місяць відповідачем зменшувався розмір пенсії на 23615-10496 = 13119 грн кожного місяця недоплачували, тобто 131119 грн (недоплачених) х 36 (місяців за 3 роки) = 472 284 грн. Саме у таку суму позивач оцінює моральну шкоду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2020 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 позовну заяву повернуто позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року скасовано, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом п`яти днів, з дня усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2021 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 прийнято адміністративну справу № 640/2180/20 до провадження, визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 продовжено сторонам строк для надання повідомлення суду про зміну фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (у разі відповідних змін) до 25 березня 2025 року, визначено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 КАС України.

11.05.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 69-74), в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності III групи як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначену відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною четвертою статті 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції Закону від 28.02.1991р. № 796-ХІІ, яка діяла до 31.12.2007 р.) було визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, 01.07.2019 позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії.

ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії відповідно до прийнятої Кабінетом Міністрів України 26.06.2019 Постанови № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 01.07.2019.

Перерахунок пенсії позивачу здійснений відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується наступними нормами чинного законодавства:

Абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладений в такій редакції: за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».

Тобто на дану категорію осіб поширено порядок розрахунку пенсій як для військовослужбовців строкової служби.

Слід зазначити, відповідно до статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії по інвалідності, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року встановлюється Кабінетом Міністрів України".

При цьому розмір пенсії кожної особи є індивідуальним.

Розрахунок розміру пенсії:

П=ЗсхКзсхКв/ (100%).

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, збільшена (збільшений) на відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, визначені починаючи з 2019 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 (Офіційний вісник України, 2019 р.. .V» 19, ст. 663);

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії

(Кзс), визначається за формулою:

Кзс =(3п(мін)х5)/3с1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Слід зазначити, якщо на день призначення/перерахунку пенсії відсутні дані про середню заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, для обчислення пенсії за формулою, визначеною цим пунктом, враховується середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який використовувався під час призначення/ перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, з наступним перерахунком пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в Україні в цілому, з якої (якого) сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Якщо при цьому середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення/перерахунку пенсії у відповідному році, є меншим від середньомісячного коефіцієнта заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення / перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, пенсія обчислюється з урахуванням середньомісячного коефіцієнта заробітної плати (доходу), який використовувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З огляду на зазначене, з 01.07.2019 розмір пенсії становив 10467,37 грн, де:

Ксз = (4173х5)/7810,88=2,67127

П=4404,35х2,67127х(80%)/(100%)=9412,17

Основний розмір пенсії від середнього заробітку - 9412,17 грн

Цільова допомога інвалідам війни ІІ групи - 50,00 грн

Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5 - 379,60 грн. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 1638 грн) - 655,20 грн. За вищезазначеним принципом розмір пенсії ОСОБА_1 перераховується кожного року за умови збільшення показників, що впливають на складові розрахунку пенсії.

Заборгованість, що виникла у зв`язку з тим, що пенсію за серпень 2019 року було виплачено в попередньому розмірі (8211 грн) була виплачена в жовтні 2019 року.

Одночасно зазначає, що з 01.01.2020 розмір пенси не було перераховано, оскільки середньомісячний коефіцієнт заробітної плати (доходу), який враховується під час обчислення пенсії був менший за попередній

Ксз = (6000х5)/10340,35= 2,56540

Станом на 01.03.2022 розмір пенсії становить 15561,70 грн, де

Ксз = (4173х5)/7810,88= 2,90126

П= 6186.32x2,90126х(80%)/(100%)=14358, 50 грн.

Основний розмір пенсії від середнього заробітку 14358,50 грн

Цільова допомога інвалідам війни ІІ групи - 50,00 грн.

Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5 - 379,60 грн. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 1934 грн.) 773,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, пенсія розрахована та виплачується, відповідно до норм чинного законодавства. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, вбачається, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м, Києві є правомірними, Управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі його особистого розрахунку відповідач зазначив, що такий розрахунок не може братися до уваги ані судом, ані Управлінням, так як здійснення перерахунку пенсії - це виключно прерогатива пенсійного органу, так як перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Щодо позовної вимоги відшкодувати моральну шкоду в розмірі 472 284 грн, відповідач зазначив наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша). Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункти 1-4 частини другої); моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя).

На думку Управління, вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, позаяк лише констатація завдання душевних страждань не с достатнім для стягнення моральної шкоди. Позивачем не наведено, в чому полягали моральні страждання та переживання, а також чим підтверджуються такі переживання, страждання, не наведено розрахунку розміру моральної шкоди.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на необґрунтованість вимоги про стягнення моральної шкоди, така вимога задоволенню не підлягає (наприклад, постанова Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №807/596/17).

Спеціальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів державної влади та місцевого самоврядування, визначаються ст. ст. 1173-1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Зокрема, Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 14.04.2020 по справі №925/1196/18 зазначає, що ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними та передбачають певні особливості характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Таким чином, наполягав на відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, через ненадання позивачем доказів причинно-наслідкового зв`язку.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є особою з інвалідністю 2 групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено копіями посвідчень серії НОМЕР_2 від 03.07.2008 та серії НОМЕР_3 відповідно (арк. спр. 6 зв.).

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності 2 групи як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призначену відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві № 33 від 17.09.2019 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.07.2019 (арк. спр. 78-79).

02.09.2019 позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі зверненням щодо виплати пенсії в належному розмірі.

Листом від 20.10.2019 Пенсійний фонд України повідомив позивачу, що на підставі його заяви від 26.08.2019 та додатково наданих документів, позивач обчислено пенсію з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 в порядку, визначеному пунктом 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської» зі змінами, внесеними постановою Кабінет Міністрів України від 26.06.2019 № 543. Розмір пенсійної виплати становить 10467,37 грн, де 9412,17 грн розмір пенсії, 625,50 грн підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 379,60 грн додаткова пенсія, заподіяна здоров`ю, 50 грн цільова грошова допомога на прожиття. Пенсію обчислено відповідно до вимог чинного законодавства (арк. спр. 3).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 р.) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас 25.04.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Враховуючи вищезазначене, з 25.04.2019 втратила чинність вимога частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Судом встановлено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є особою з інвалідністю ІІ групи.

Постановою Кабінету Міністрів №851 від 15.11.2017 внесені зміни до Порядку обчислення пенсій, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою доповнено даний Порядок п.9-1.

Відповідно до п.9-1 Порядку за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, .

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що Пенсійному фонду України забезпечити проведення перерахунків пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за матеріалами пенсійних справ.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії до ГУПФУ в м. Києві 01.07. 2019.

Відповідно до норм частини четвертої статті 45 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Виходячи з норм частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія у встановленому даною нормою розмірі призначається за бажанням позивача.

Відтак, перерахунок пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нерозривно пов`язаний з волевиявленням пенсіонера.

Позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою 01.07.2019.

За таких обставин, в ході розгляду справи підтверджено право позивача з 01.07.2019 на нарахування та виплату пенсії по інвалідності на підставі та у розмірах, визначених частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на що суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог зобов`язального характеру з цієї дати.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порушення права позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

З огляду на наведене, в межах спірних правовідносин належним способом захисту, який відповідає об`єкту порушеного права позивача, є:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01 липня 2019 року.

Вимога позивача про визнання в діях Головного управління Пенсійного фонду м. Києва зловживання службовим становищем не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Разом із тим, адміністративні суди не уповноважені надавати правову оцінку діям чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у контексті вчинення ними кримінальних правопорушень, зокрема таких, що можуть підпадати під ознаки зловживання службовим становищем, передбаченого статтею 364 Кримінального кодексу України.

Згідно з усталеною судовою практикою, встановлення обставин, що свідчать про наявність ознак злочину в діях посадових осіб, не входить до повноважень адміністративного суду.

Оскільки в межах розгляду адміністративної справи немає процесуальних механізмів для встановлення факту вчинення службовими особами дій, що можуть мати ознаки кримінального правопорушення, така вимога не є предметом адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на предмет доказування у цій справі, а також межі юрисдикції адміністративного суду, вимога позивача про визнання в діях відповідача зловживання службовим становищем підлягає відмові.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивачем зазначено, що діями Головного управління Пенсійного фонду України йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 472 284 гривень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз статті 23 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 Цивільного кодексу України).

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17).

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач обмежився лише загальними посиланнями на незаконність дій відповідачів та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами факту наявності такої шкоди, наявності його душевних страждання, причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та завданням такої шкоди.

Крім того, позивач визначив розмір моральної шкоди у сумі 472 284 грн у розмірі фактичних збитків за останні три роки.

Суд зауважує, що відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди урегульовано статтею 22 ЦК України, за змістом якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Поняття «збитки» включає в себе й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Тобто, у розмірі фактичних збитків може бути відшкодована матеріальна (майнова), а не моральна, і позивачем вимог про відшкодування майнової шкоди не заявлено.

При цьому, суд зазначає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування пенсійного законодавства, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, в цій частині позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від плати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місце знаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01 липня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська