Справа № 140/14897/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14897/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорія) та проживає в населеному пункті на території Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 (далі Постанова № 106) входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, та має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

22.10.2024 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Проте, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.08.1986 за період з 07.07.1986 по 01.07.1988, а також період навчання в СМПТУ №77 в м. Ровеньки згідно диплому серії НОМЕР_2 від 05.07.1983, оскільки в обох випадках по-батькові російською мовою прописано « ОСОБА_2 », а згідно паспорта позивач « ОСОБА_3 ».

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку з підстави відсутності необхідного страхового стажу, оскільки позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із недотриманням правил ведення трудової книжки, окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу для призначення пенсії.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не зарахування періодів роботи згідно трудової книжки від 27.08.1986 серії НОМЕР_1 за період з 07.07.1986 по 01.07.1988, а також період навчання в СМПТУ № 77 м. Ровеньки згідно диплому серії НОМЕР_2 від 05.07.1983, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період роботи згідно трудової книжки від 27.08.1986 серії НОМЕР_3 з 07.07.1986 по 01.07.1988, а також період навчання в СМПТУ № 77 м. Ровеньки згідно диплому серії НОМЕР_2 від 05.07.1983, та призначити пенсію за віком з моменту звернення, тобто з 22.10.2024.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 25).

Копію вказаної ухвали від 27.12.2024 відповідач ГУ ПФУ у Волинській області одержав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 27.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 27), проте відзиву на позовну заяву до суду не подав.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 29-32) відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 30.10.2024 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (14 років 02 місяці 18 днів при необхідних 20 років) та не зарахуванням до страхового стажу окремих періодів роботи та навчання.

Зокрема, до страхового стажу не зараховано періоди роботи (з 07.07.1986 по 01.07.1988) за даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 05.07.1983, оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові « ОСОБА_2 » на відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » російською мовою. З аналогічних підстав не врахований період навчання згідно з дипломом від 05.07.1983 НОМЕР_2 .

Водночас, відповідно до довідки від 01.10.2024 № 536 та довідки від 01.10.2024 № 625 підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в с. Видричі та с. Хотешів Волинської області з 18.07.1988 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 01.10.2024, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років; до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення зараховано усі періоди.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що видано посвідчення серії НОМЕР_4 (а. с. 11).

ГУ ПФУ в Донецькій області, за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_4 від 22.10.2024 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, прийняло рішення від 30.10.2024 № 57, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю 20 років страхового стажу.

Рішення мотивоване тим, що страховий стаж заявника становить 14 років 02 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 07.07.1986 по 01.07.1988 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » російською мовою.

В рішенні також зазначено, що відповідно до довідки від 01.10.2024 № 536 та довідки від 01.10.2024 № 625 підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в с. Видричі та с. Хотешів Волинської області з 18.07.1988 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 01.10.2024, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років; до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення зараховано усі періоди (а. с. 19-20).

Згідно із розрахунком стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача складає 14 років 02 місяці 18 днів, до якого зараховані такі періоди: 12.05.1983 18.05.1985, 02.12.1985 21.06.1986, 19.01.1998 31.05.2002, 01.06.2002 20.06.2002, 21.06.2002 30.06.2002, 01.07.2002 21.07.2002, 22.07.2002 31.07.2002, 01.08.2002 09.08.2002, 10.08.2002 31.08.2002, 01.09.2002 30.09.2002, 01.10.2002 06.10.2002, 07.10.2002 31.12.2003,02.09.2013 06.05.2019 (а. с. 21).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993. Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом № 796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22).

Суд зауважує, що відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області у рішенні від 30.10.2024 № 57 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку не заперечує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років.

Водночас, другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Таким чином, оскільки позивач досягнув віку 54 років у 2019 році, а тому на момент досягнення необхідного віку (станом на 2019 рік) страховий стаж позивача повинен становити не менше 20 років, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

З рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 30.10.2024 № 57 видно, що на час звернення із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку страховий стаж позивача становить 14 років 02 місяці 18 днів. При цьому, в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 07.07.1986 по 01.07.1988 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці по батькові « ОСОБА_2 » на відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » російською мовою. З аналогічних причин не враховано період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 05.07.1983, що вбачається з відзиву на позовну заяву та розрахунку стажу (а. с. 21).

Суд не погоджується із рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 30.10.2024 № 57 з підстави відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача часу роботи та періоду навчання, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частин другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 300/816/17, відповідно до якої за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, на думку суду, період роботи з 07.07.1986 по 01.07.1988, який відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.08.1986 (а. с. 15-18), повинен бути зарахований до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, позаяк у суду відсутні підстави ставити під сумнів належність документа позивачу, записи у трудовій книжці узгоджуються між собою та стосуються однієї і тієї ж особи позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані вище недоліки у записах трудової книжки щодо помилки в одній літері у написанні російською мовою по батькові позивача не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу. З аналогічних підстав підлягає до зарахування період навчання в СМПТУ №77 в м. Ровеньки згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 05.07.1983.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 07.07.1986 по 01.07.1988 згідно із трудовою крижкою серії НОМЕР_1 та період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 через допущену помилку в одній літері у написанні російською мовою по батькові позивача у трудовій книжці та у дипломі про освіту. Тому з цих підстав позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо не зарахування періодів роботи та навчання належить задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку від 30.10.2024 № 57, яким відмовлено у зарахуванні відповідних періодів роботи та навчання до страхового стажу, що мало також наслідком відмову у призначенні пенсії.

Стосовно похідної позовної вимоги зобов`язального характеру суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З матеріалів справи вбачається, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав позивача (вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23).

З оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії убачається неврахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи та навчання. Проте, у вказаному рішенні та у відзиві відповідача не було надано оцінки щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, за умови зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання. При цьому, суд зауважує, що визначення страхового стажу для призначення пенсії належить до дискреційних повноважень територіальних органів ПФУ.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області провести перерахунок страхового стажу позивача, додатково зарахувавши до нього вказані вище періоди роботи та навчання, повторно розглянути заяву позивача від 22.10.2024 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області судовий збір, сплачений в сумі 1211,20 грн квитанцією від 20.12.2024 (а. с. 7), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку від 30.10.2024 № 57.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ідентифікаційний код 13486010) провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), додатково зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 07.07.1986 по 01.07.1988 згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 , та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ідентифікаційний код 13486010) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх