Справа № 520/5802/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Справа № 520/5802/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А.М.,

представника позивача Тур Р.С. в режимі відеоконференції,

представника відповідача Гадецького А.В.,

представника відповідача Маніхіної І.К.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференція адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської митниці про скасування рішення,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ФОП ОСОБА_1 придбав товар у Qingdao Globalstar Industry Co., Ltd за контрактом №2411/2023 від 24.11.2023. Специфікацією №4 від 10.09.2024 узгоджені умови поставки, а платіжною інструкцією №140 від 11.09.2024 товар оплачено. Митне декларування здійснено через Харківську митницю (декларація №25UA96U1 від 07.02.2025). Під час контролю митний орган скоригував заявлену митну вартість (рішення №UA807000/2025/000070/2 від 11.02.2025), що змусило декларанта оформити нову декларацію №25UA50U3. Товар випущено у вільний обіг із гарантіями згідно з законодавством. Декларант подав додаткові документи для підтвердження митної вартості відповідно до ч.8 ст.55 МК України, але митний орган не надав обґрунтованої відповіді, а застосував резервний метод визначення вартості, що суперечить нормам Кодексу. Це порушує право декларанта на коректне визначення митної вартості за ціною договору. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргумент про те, що 07.02.2025 ФОП ОСОБА_1 подав митну декларацію №25UA96U1 на листове прозоре скло товщиною 2 мм, ввезене за контрактом із QINGDAO GLOBALSTAR INDUSTRY CO., LTD (Китай). Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів базується на фактично сплаченій або підлягаючій сплаті ціні. Декларант визначив митну вартість за основним методом (вартість операції). Харківська митниця провела аналіз і послалася на дані ЄАІС Держмитслужби, згідно з якими митна вартість подібних товарів була вищою. Через це митний орган скоригувала митну вартість за резервним методом, посилаючись на митну декларацію №24UA15U1 від 18.11.2024. ФОП ОСОБА_1 подав додаткові документи, але відповідач їх відхилив, не визнавши заявлену митну вартість. Наведені обставини свідчать про правомірність оспорюваного рішення та необґрунтованість позовних вимог. Просить у позові відмовити.

Позивач надав до суду відповідь на відзив. Наводить аргумент про те, що митний орган скоригував заявлену митну вартість товару, посилаючись на дані ЄАІС Держмитслужби, які показали, що рівень вартості подібних товарів був вищим, хоч метод визначення вартості повинен був базуватися на ціні договору, однак відповідач застосувала резервний метод, що позивач вважає непраомірно. Крім того, у транспортно-експедиційному рахунку не було зазначено страхування вантажу, що підтвердив перевізник Maersk A/S. Також митний орган не врахував витрати на перевантаження у портах транзиту, хоча перевізник заявив, що додаткових витрат не було. Позивач стверджує, що графи 21 і 22 декларації митної вартості не були заповнені, оскільки відповідні витрати не були понесені позивачем.

Ухвалою суду від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ФОП ОСОБА_1 (покупець) в рамках укладеного контракту від 24.11.2023 №2411/2023 з Qingdao Globalstar Industry Co.,Ltd (продавець) придбаний товар. За умовами контракту товар завозиться партіями.

Специфікацією від 10.09.2024 №4 до договору погоджено товар, кількість, сума, оплата та умови поставки між сторонами за контрактом.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Відповідно до платіжної інструкції від 11.09.2024 №140 здійснено оплату за придбаний товар.

Декларування товару було здійснено через Харківську митницю, митна декларація від 07.02.2025 №25UA96UI.

Судом встановлено, що декларант подав митному органу всі необхідні та наявні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору, однак, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значения заявленої митної вартості відповідач прийняв незаконие рішення про коригування заявленої митної вартості від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

У зв`язку із прийняттям відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, декларантом була оформлена нова митна декларація від 11.02.2025 №25UA50U3 та на підставі заяви декларанта від 11.02.2025, товар був випущений у вільний обіг згідно положень під. 4 ч.4 ст.54 МК України з наданням гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

При дослідженні наданих матеріалів судом встановлено, що заявою від 27.02.2025 декларантом протягом строку встановленого п.8 ст.55 МК України були надані митному органу додаткові документи та інформація для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Листом від 04.03.2025 відповідачем було повідомлено позивача про відмову у визнанні заявленої митної вартості та відсутності підстав для скасування вказаного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Розглядаючи заяву позивача від 27.02.2025 відповідач не надав позивачу обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням поданих додаткових документів, оскільки відсутні підстави відмови та їх обґрунтування, виходячи із змісту листа від 04.03.2025 відповідач тільки поінформував позивача про свою незгоду з заявленою митною вартістю товарів декларантом.

Відповідач рішенням визначив митну вартості товарів за резервним методом, без доведення неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору та спростував сумніви наявних ознак підробки документів.

Також судом встановлено, що Митний орган у рішенні про коригування заявленої митної вартості від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 зазначає, що «... Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказує, що рівень митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим, ніж заявлений...», далі зазначає, що «...Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ...».

Так, згідно ч.1,2,3 ст.57 МК України, зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, с перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.60 МК України передбачений метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У відповідності до ст.64 МК України передбачений резервний метод.

Однак, митний орган спочатку вказує на метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів «... Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказує, що різень митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим, ніж заявлений...», а далі здійснює корегувальний розрахунок за резервним методом «...Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ...».

Таким чином, митним органом ухвалено рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2, оскільки митниця повинна була застосувати для підрахунку ціни товару метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а не резервний метод.

Згідно рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 вартість товару визначалась за резервним методом на підставі митної декларації від 18.11.2024 №24UA15U1, яка наведена у рішенні про корегування заявленої митної вартості товарів. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст.64 МК України.

Так, згідно ч.1,2,3 ст.57 МК України, зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.59 МК України передбачений метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

У відповідності до ст.64 МК України передбачений резервний метод.

У митній декларації від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №25UA96U1) поданій під час митного оформлення зазначені наступні відомості: р.2 «Вантажовідправник/Експортер QINGDAO GLOBALSTAR INDUSTRY CO.,LTD», у р.8 «Вантажоодержувач: ФОП ОСОБА_1 », у р.31 « 1 Скло листове прозоре завтовшки 2мм. Листи безбарвного скло товщиною 2 мм, прозоре, неармоване, незабарвлене, необроблене іншим способом, без поглинального, відбивального, або невідбивального шару, не поєднане з іншими матеріалами, без механічної обробки. Листи безбарвного скла: Прозоре скло 1830*1220*2 мм; у р.33 «Код товару ».

Митний орган для визначення митної вартості товару декларанта за митною декларацією від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №25UA96UI) застосував митну декларацією від 18.11.2024 №24UA15U1 за якою було раніше оформлено ідентичний товар того ж самого декларанта (ФОП ОСОБА_1 ).

У митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1 зазначені наступні відомості: р.2 «Вантажовідправник/Експортер QINGDAO GLOBALSTAR INDUSTRY CO.,LTD», у p.8 «Вантажоодержувач: ФОП ОСОБА_1 », у р.31 « 1 Скло листове прозоре завтовшки 2мм. Листи безбарвного скло товщиною 2 мм, прозоре, неармоване, незабарвлене, необроблене іншим способом, без поглинального, відбивального, або невідбивального шару, не поєднане з іншими матеріалами, без механічної обробки. Листи безбарвного скла: Прозоре скло 1830*1220*2 мм; у р.33 «Код товару ».

Однак, митний орган спочатку вказує на ідентичний товар, який зазначений у митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1, а далі здійснює корегувальний розрахунок за резервним методом «... Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ...».

Крім цього, у рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 митний орган під час оформлення до товару декларанта застосував рівень митної вартості, який становить: 2,72 $/м2.

У митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1 ціна складає 1,65 $/м2 -прайс-лист від 01.07.2024 позиція товару №1.

У митній декларації від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №250A96U1) ціна складає 1,58 5/м2 прайс-лист від 02.09.2024 позиція товару №1.

Таким чином, митний орган під час митного оформлення товару застосував суму 2,72 5/м2, яка не відповідала сумі 1,65 $/м2 ідентичного товару оформленого раніше.

Листом від 24.02.2025 продавець Qingdao Globalstar Industry Co., Ltd повідомив позивача про наступне: «Ціна на товар «Скло листове прозоре» постійно варіюється на ринку Китаю, оскільки така періодично зростає або знижується».

Тому, на думку суду, застосування митним органом резервного методу у рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 не відповідає положенню ст.38, 39, 64 МК України.

Щодо доводів відповідача про відсутність інформації щодо страхування вантажу відповідно до умов поставки FOB (ІНКОТЕРМС 2020) в транспортно-експедиційному рахунку від 08.01.2025 №, суд прийшов наступного.

Згідно з поданої заяви від 27.02.2025 позивач зазначив, що перевізник Maersk A/S листом від 18.02.2025 повідомив наступне: «Зазначаємо, що на умовах FOB XINGANG, CHINA (Китай) страхування вантажу по рахунках на оплату транспортних послуг від 08.01.2025 № не здійснювалось».

Відтак зазначені доводи відповідача з цього питання суд не бере до уваги.

Щодо змісту в зазначеному інвойсі відносно вказаної суми морського фрахту у розмірі 2889 USD (дол. США), суд прийшов наступного.

Навантаження товару згідно з правил Інкотермс (умови поставки FOB) y пункті відправлення (XINGANG, Китай) покладається на продавця, розвантаження відбулося на митній території України (порт Черноморськ), при цьому понесені транспортні витрати на розвантаження у декларації митної вартості заповнюються тільки за межами території України.

Суд вказує, що за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер №MSKU5184992, було навантажено на судно у порту XINGANG (Китай) 20.11.2024. Згідно інформації Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер по маршруту прямування в порту SAID EAST (Єгипет) 12.01.2025 було вивантажено зі судна та 19.01.2025 перевантажено на інше судно для відправки в Україну, 26.01.2025 контейнер було вивантажено в порту Чорноморськ (Україна). Таким чином, вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту SAID EAST (Єтинет) та перевантаження, однак вищевказані витрати не зазначені у відповідних 15 графах ДМВ та не відображенні в жодному документі, умовами поставки FOB згідно тлумачення. Інкотермс 2020 (з моменту завантаження товару на судно покупець несе ризики та витрати за вантаж, в тому числі за розвантаження/навантаження) та умовам п. 4.5 договору від 07.03.2024 №UA00240072 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтвердженні документально, не визначені кількістю та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2ст. 52, ч. 2,9,10 та 21 ст. 58 МКУ.

Рахунок від 08.01.2025 № відображає усі відомості про витрати за межами території України FOB XINGANG, CHINA (Китай) до кордону України, Chornomorsk, (Чорноморськ).

Відповідно до листа перевізника Мaersk A/S від 18.02.2025 зазначено, що Maersk A/S додаткових витрат на зберігання вантажу (контейнер №MSKU5184992) в порту SAID EAST (Єгипет) та в порту Чорноморськ (Україна), а також витрат на перевантаження не ніс, у зв`язку із чим компанія не виставляла окремі рахунки замовнику ФОП ОСОБА_1 для оплати за зберігання вантажу та його перевантаження, оскільки перебачено безоплатне зберігання в порті (граничні строки) та його перевантаження.

З огляду на викладене суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо вказаних обставин.

Щодо доводів відповідача про не врахування експедиторської винагороди за межами митної території України по ЕМД №25UA9601 від 07.02.2025, суд прийшов наступного.

Експедиторська винагорода по рахунку на оплату транспортних послуг від 08.01.2025 № за перевезення вантажу не нараховується за межами митної території України, оскільки компанія Maersk A/S безпосереднім перевізником, і не являється посередником-експедитором, а відатк доводи сторони відповідач суд не бере до уваги.

Щодо доводів відповідача про не заповнення декларантом графи 21, 22 ДМВ, що суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, суд прийшов наступного.

Згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, передбачено, що у графі 21 зазначаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а у графі 22 зазначаються витрати на страхування оцінюваних товарів. Транспортні витрати у декларації митної вартості заповнюються тільки за межами території України.

Завантаження товару згідно правил Інкотермс (умови поставки FOB) у пункті відправлення (XINGANG, Китай) покладається на продавця, згідно до рахунка фактури перевізника від 08.01.2025 №, декларант оплатив перевезення (транспортування до порту митної території України, Черноморськ морський фрахт) додавши такі витрати до митної вартості ціни товару (п. 10 ст.58 МК України).

Отже, з огляду на те, що декларант не поніс витрат на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів та на страхування оцінюваних товарів за межами території України, а відтак не заповнював графи 21 та 22.

Суд вказує, що відповідач має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Таким чином, наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який вплив цих розбіжностей на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Обов`язок доведення обґрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом визначено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Суд вказує, що митниця має право витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ч. 3 ст.53 МКУ.

Отже, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним (першим) методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять усі данні, необхідні для визначення митної вартості за 1 методом, обраним декларантом.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.02.2021 р. у справі № 805/5039/16-а, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи наведене вище, провівши аналіз поданих доказів, як окремо кожен так і в їх сукупності, суд прийшов переконання про те, що жодних розбіжностей, наявності ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари не встановлено, адже усі дії щодо ціни підтверджено як самим контрактом, так і додатками до контракту, інвойсами, договорами. Дії сторін з цього питання були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та таке відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості слід визнати протиправними, що буде належним способом захисту, у зв`язку із чим таке підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 АС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської митниці про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , місце проживання / місцезнаходження АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Харківська митниця, місцезнаходження місто Харків, вулиця Миколаївська, будинок № 16-Б, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 15.04.2025.

Суддя М. І. Садова