Справа № 200/4840/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року справа №200/4840/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Куденков К.О.), складене в повному обсязі 18 вересня 2024 року, у справі № 200/4840/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання протиправним і скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, в якому просять:

визнати протиправним і скасувати розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 360/р-МВА від 10.06.2024 «Про припинення юридичної особи Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Куріхівської міської ради Донецької області шляхом ліквідації».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 360/р-МВА від 10.06.2024 «Про припинення юридичної особи Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Куріхівської міської ради Донецької області шляхом ліквідації».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції, відмовити у задоволені позовних вимог

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що процедуру ліквідації гімназії проводилась відповідно до норм діючого законодавства, підстави для скасування спірного розпорядження відсутні.

Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 18.03.2019.

Розпорядженням начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 15.05.2023 № 171-р/МВА «Про призупинення надання освітніх послуг в Сонцівській гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області на 2023/2024 навчальний рік» вирішено призупинити надання освітніх послуг в Сонцівській гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області на 2023/2024 навчальний рік.

Батьківський комітет Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області, в склад якого входили позивач-1 і позивач-3, звернувся до начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області з відповідним колективним зверненням від 29.05.2023, в якому, зокрема, вимагали скасувати розпорядженням від 15.05.2023 № 171-р/МВА.

Листом Управління освіти Курахівської міської ради від 27.06.2023 № 01-24/146 повідомлено батьківський комітет Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області про те, що розпорядженням начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 26 травня 2023 року № 191-р/МВА визнано таким, що втратило чинність розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 15.05.2023 № 171-р/МВА.

Відповідно до копії розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 01.06.2023 № 200-р/МВА «Про внесення змін до Стратегії створення ефективної доступної і спроможної мережі закладів освіти Курахівської міської територіальної громади на 2021-2024 роки», затвердженої рішенням Курахівської міської ради від 16.06.2021 № VIII/13-51» вирішено внести до Стратегії створення ефективної доступної і спроможної мережі закладів освіти Курахівської міської територіальної громади на 2021-2024 роки, затвердженої рішенням Курахівської міської ради віл 16.06.2021 № VIII /13-51 «Про затвердження Стратегії створення ефективної, доступної і спроможної мережі закладів освіти Курахівської міської територіальної громади на 2021-2024 роки» наступні зміни, зокрема, «До 01 вересня 2024 року внести зміни до мережі закладів загальної середньої освіти Курахівської міської ради Донецької області шляхом здійснення ліквідації юридичних осіб: Костянтинопольської гімназії Курахівської міської ради Донецької області, Сонцівської гімназія з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області та зміну типу закладу загальної середньої освіти № 22 Курахівскої міської ради Донецької області на Курахівську гімназію № 22 Курахівської міської ради Донецької області».

Донецька обласна організація Профспілки працівників освіти і науки України звернулася до керівників військово-цивільних адміністрацій та керівників органів управління освітою територіальних громад Донецької області з листом від 03.08.2023 № 09-10/33 щодо побудови оптимальної мережі освітніх закладав і відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням гарантій в період воєнного стану.

Відповідно до копії розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 360/р-МВА від 10.06.2024 «Про припинення юридичної особи Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Куріхівської міської ради Донецької області шляхом ліквідації» вирішено припинити юридичну особу Сонцівську гімназію з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області шляхом ліквідації (), місцезнаходження юридичної особи: Україна, 85374, Донецька обл., Покровський р-н. село Сонцівка, вулиця Центральна, будинок 2Б. Також визначені відповідні організаційні заходи.

Наказом Управління освіти Курахівської міської ради від 12.06.2024 № 38 «Про правонаступництво» вирішено визнати правонаступницею Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області стосовно дублікатів карток документів про здобуття освіти Курахівську гімназію № 2 Курахівської міської ради Донецької області.

Листом від 13.06.2024 № 56 повідомлено Голову первинної профспілкової організації Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області про вивільнення працівників Сонцівської гімназії дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області, а саме: педагогічних працівників 15; спеціалістів - 3; технічних працівників - 10.

Позивачі надали копію Статуту Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області, відповідно якого Сонцівська гімназія здійснює свою діяльність за ліцензією на право провадження освітньої діяльності в галузі в повної загальної середньої освіти. Засновником закладу є Курахівська міська рада, уповноваженим органом управління є Управління освіти Курахівської міської ради. Місцезнаходження: Донецька область, с. Сонцівка, вул. Центральна, 2Б.

Також позивачі надали до суду копію листа Покровської районної організації профспілки працівників освіти і науки України від 04.06.2024 № 08-13/06 на адресу Управління освіти Курахівської міської ради процедури проведення ліквідації Сонцівської гіназії.

Крім того, до суду надана копія протоколу № 1 батьківських зборів Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області від 14.06.2024, відповідно до якого вирішено звернутися до суду із позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області № 360/р-МВА від 10.06.2024. Також обрано представників від колективу батьків учнів та вихованців Сонцівської гімназії для звернення до суду щодо оскарження вказаного розпорядження, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З наведеного протоколу та паспортів позивачів випливає, що вони є батьками дітей, що навчаються у Сонцівській гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області.

Листом представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 45444.4/КО-23227.3/24/48.1 від 01.08.2024 батькам здобувачів освіти Сонцівської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області на їх звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ймовірного порушення права дітей на освіту у зв`язку з реорганізацією закладів освіти повідомлено про те, що до Курахівського міського голови Покровського району Донецької області направлено запит з проханням перевірити факти, зазначені ними у зверненні, та за результатами вжити заходів реагування, спрямованих на захист права дітей на освіту. Також повідомлено, що прийняте рішення щодо відкриття провадження за зверненням.

Спірним у даній справі є правомірність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 52 Конституції України визначає, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 53 Конституції України передбачено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до статті 28 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей.

Забезпечення якнайкращих інтересів дитини є одним із базових міжнародних принципів, який закріплений, зокрема, у статті 24 Хартії основних прав Європейського Союзу. Зміст цього принципу полягає у тому, що при здійсненні будь-яких дій по відношенню до дітей, як з боку органів державної влади, так і з боку приватних установ, вищі інтереси дитини повинні розглядатися як пріоритетні.

Верховний Суд неодноразово наголошував на пріоритетності положень зазначених міжнародних актів, зокрема у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 337/3087/17(2-а/337/236/2017), від 25 квітня 2019 року у справі № 226/1056/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 815/1729/16, від 25 березня 2020 року у справі № 387/168/17(2-а/387/8/17), від 26 травня 2020 року у справі № 303/5848/16-а та від 8 серпня 2023 року у справі № 460/25721/22.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 4 березня 2004 року № 5-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного подання положення частини третьої статті 53 Конституції України «держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах» у контексті частин першої, другої та четвертої зазначеної статті необхідно розуміти так:

- доступність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України, означає, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості для реалізації цього права;

- безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно зі статтями 5 та 8 Закону України «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують: проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших, передбачених законодавством, умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей; організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»; можуть забезпечувати пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів до місця навчання і додому у порядку та розмірах, визначених органами місцевого самоврядування, та передбачати на це відповідні видатки з місцевих бюджетів; вирішення питань про надання пільг та державної допомоги дітям та сім`ям з дітьми відповідно до законодавства; контроль за дотриманням в ігрових залах, комп`ютерних клубах, відеотеках, дискотеках, інших розважальних закладах та громадських місцях правопорядку та етичних норм стосовно дітей; вжиття інших заходів щодо охорони дитинства, віднесених до їх компетенції законодавством України.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України від 16 січня 2020 року № 463-IX «Про повну загальну середню освіту» в Україні створюються рівні умови для здобуття повної загальної середньої освіти.

Кожному забезпечується доступність та якість повної загальної середньої освіти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» доступність повної загальної середньої освіти - сукупність умов, що сприяють задоволенню освітніх потреб осіб та забезпечують кожній особі можливість здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до державних стандартів, у тому числі наявність достатньої кількості закладів освіти, що забезпечують безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти, відсутність дискримінації за будь-якою ознакою чи обставиною, надання учням підтримки в освітньому процесі.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування полягає у створенні в межах визначених законом повноважень умов для комфортного та безпечного життя дитини, отримання освіти, соціального захисту, всебічного розвитку тощо, зокрема, належного функціонування розгалуженої мережі навчальних закладів.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі № 359/6814/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 822/3692/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 442/8337/17, від 5 листопада 2019 року у справі № 804/4585/18, від 1 червня 2021 року у справі № 0440/6514/18 та від 14 лютого 2023 року у справі № 580/1374/22.

Відповідно до абзацу другого пункту 30 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Згідно з п. 8 ч. 7 ст. 15 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» Начальник військової адміністрації видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Накази, видані в межах повноважень місцевих рад, мають бути оприлюднені, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

Згідно з положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти приймає засновник (засновники).

Мережа закладів загальної середньої освіти формується відповідно до законодавства з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх та інших потреб територіальної громади та /або суспільства.

Згідно з ч. 2 вказаного Закону передбачено, що в разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити учням можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти на відповідному рівні освіти.

Реорганізація, зміна типу, ліквідація закладу загальної середньої освіти у сільській місцевості допускається лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника, який оприлюднюється не менше ніж за один рік до прийняття відповідного рішення.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено, що адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» затверджено Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики (далі Порядок № 996).

Пунктом 5 вказаної Постанови рекомендовано органам місцевого самоврядування під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією постановою Порядком і Типовим положенням.

Пунктом 3 Порядку № 996 передбачено, що консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.

Відповідно до пункту 11 Постанови № 996 консультації з громадськістю проводяться у формі публічного громадського обговорення, електронних консультацій з громадськістю (безпосередні форми) та вивчення громадської думки (опосередкована форма).

Консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення, електронних консультацій з громадськістю та вивчення громадської думки з одних і тих самих питань можуть проводитись одночасно.

Згідно з пунктом 12 цієї Постанови № 996 в обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які, зокрема: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами.

Строк проведення таких консультацій з громадськістю визначається органом виконавчої влади і повинен становити не менш як 15 календарних днів..

Пунктом 13 Постанови № 996 визначено, що публічне громадське обговорення передбачає організацію і проведення публічних заходів: конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей (нарад) з громадськістю; Інтернет-конференцій, відеоконференцій.

Додатково у рамках публічного громадського обговорення можуть проводитися засідання громадських рад, інших допоміжних органів, утворених при органах виконавчої влади.

З аналізу вищенаведених норм права суд зазначає, що консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку, зокрема, якщо рішення впливає на таке важливе конституційне право, як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.

Правова позиція щодо необхідності проведення консультацій з громадськістю у разі вирішення питання про ліквідацію, створення, реорганізацію навчальних закладів викладена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2018 року у справі № 359/6814/17, від 6 лютого 2019 року у справі № 720/1536/16-а, від 27 лютого 2018 року у справі № 495/7147/16-а, від 12 грудня 2019 року у справі № 200/13942/18-а, від 7 квітня 2020 року у справі № 2140/1730/18, від 13 травня 2020 року у справі № 324/1296/16-а та від 8 серпня 2023 року у справі 460/25721/22.

Також Суд ураховує Рекомендацію № R(87)16 Комітету міністрів Ради Європи щодо адміністративних процедур, які зачіпають велику кількість осіб (прийнято Комітетом міністрів 17 вересня 1987 року; Recommendation №(87)16the Committee of ministers to member states on administrative procedures affecting a large number of persons), що визначає такі принципи прийняття адміністративних актів, що мають вплив на велику кількість осіб, зокрема:

- пропозиція прийняття відповідного акта повинна бути донесена до зацікавлених осіб у доступній та відкритій формі і таким чином, щоб це забезпечувало поінформованість зацікавлених осіб про можливий вплив від прийняття акта на їх права, свободи та інтереси;

- беручи до уваги об`єкт та наслідки пропонованого адміністративного акта, статус або кількість зацікавлених осіб, компетентний орган може прийняти рішення про те, що процедура участі триватиме за однією або кількома з таких форм: a) письмові спостереження; b) приватні чи публічні слухання; c) представництво в дорадчому органі компетентного органу;

- адміністративний акт повинен бути доведений до відома громадськості та відповідне повідомлення повинно містити інформацію про основні висновки, що випливають із процедури прийняття акта; мотиви прийняття адміністративного акта; інформацію про способи заперечення проти прийняття адміністративного акта та строк, протягом якого вони повинні бути використаним.

Крім того, Рекомендація № R(87)16 визначають, що адміністративний акт, що має вплив на велику кількість осіб, повинен обов`язково підлягати судовому контролю, який здійснюється з належним урахуванням прав та інтересів зацікавлених осіб, зокрема, шляхом забезпечення участі представників таких осіб у судовому розгляді справи, її апеляційному перегляді, та повідомленням про розгляд справи шляхом публічного оголошення.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема правовий режим воєнного і надзвичайного стану.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною десятою цієї ж статті встановлено, що в період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування, військово-цивільних адміністрацій та військових адміністрацій, а також їх посадових осіб не поширюються вимоги пункту 3 частини першої (у частині оприлюднення проектів актів), частини четвертої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання".

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2024 року у справі № 320/5934/22 зазначив, що в період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування поширюються деякі обмеження щодо оприлюднення таких актів у порядку, визначеному частиною четвертою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також щодо виконання вимог законів України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та «Про державну допомогу суб`єктам господарювання». Проте, відповідні обмеження не стосуються виконання органами місцевого самоврядування вимог статті 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту». До того ж проведення консультацій з громадськістю не обмежується необхідністю оприлюднення проєктів відповідних рішень, а включає також інші форми роз`яснень, у тому числі Інтернет-конференції, відеоконференції тощо.

З колективного звернення від 29.05.2023 слідує, що 18.05.2023 відбулась зустріч батьків Сонцівської гімназії з керівником Управління освіти Курахіської міської ради ОСОБА_4 , яка довела до відома розпорядження начальника Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 15.05.2023 щодо призупинення надання освітніх послуг в Сонцівській гімназії. Також повідомила, зокрема про подальше громадське обговорення до ліквідації навчального закладу.

У розумінні ч. 2 ст. 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» зазначене не може вважатися громадським обговоренням, оскільки обговоренню підлягає безпосередньо проєкт рішення про ліквідацію закладу загальної середньої освіти в сільській місцевості.

З наданих доказів судом не встановлено ознак проведення громадського обговорення саме проєкту рішення про ліквідації Сонцівської гімназії.

Доказів протилежного до суду не надано.

Отже, оскаржуване в цій справі розпорядження № 360/р-МВА від 10.06.2024 прийняте з порушенням вимог, передбачених ч. 2 ст. 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту».

Відповідачем не було додержано гарантій щодо громадського обговорення проєкту оскаржуваного розпорядження.

Тому спірне розпорядження є протиправним і підлягає скасуванню.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 200/4840/24 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв