Справа № 160/26323/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м.Дніпросправа № 160/26323/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №160/26323/24 (суддя Дєєв М.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період роботи в колгоспі ім Тімірязєва Новомосковського району Дніпропетровської області з 03.03.1982 року по 31.12.1982 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді ветеринарного фельдшера колгоспу ім. Тімірязєва Новомосковського району Дніпропетровської області з 03.03.1982 року по 31.12.1982 року.

Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період роботи в колгоспі ім Тімірязєва Новомосковського району Дніпропетровської області з 03.03.1982 року по 31.12.1982 року протиправними, оскільки надані позивачем документи та показання свідків у повній мірі підтверджують спірний трудовий стаж позивача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач вказує, що в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу або наявності неточних записів, заповнення трудової книжки з порушенням чинних вимог законодавства, в підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, зокрема, довідки архівних установ. Таких довідок позивач до заяви не додала, що суд першої інстанції не врахував.

Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористалася.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 26.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила передати показання свідків та документи на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків призначити та виплатити пенсію за віком з моменту звернення (а.с. 11).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 24.09.2024року №52653-37738/О-01/8-0400/24 (а.с. 12) повідомлено заявницю, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі, починаючи з 1965 року враховується кількість відпрацьованих трудоднів працівником та встановленого мінімуму трудоднів в колгоспі щорічно, при цьому підтвердити період роботи в колгоспі ім.Тімірязєва за 1982 рік на Комісії з питань підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків немає підстав, оскільки це не передбачено Порядком.

Також з матеріалів справи вбачається, що заяву ОСОБА_1 стосовно підтвердження факту роботи свідками в колгоспі ім.Тімірязєва за 1982 рік повернуто без розгляду, оскільки факт пошкодження чи знищення майна (документів) документально не підтверджено (а.с.8).

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови зарахувати до трудового стажу період роботи в колгоспі ім Тімірязєва Новомосковського району Дніпропетровської області з 03.03.1982 року по 31.12.1982 року, протиправними, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Суд вказав, що відповідач необгрунтовано та безпідставно не врахував спірний період роботи позивача до її страхового стажу, оскільки відповідними записами в трудовій книжці цей період роботи підтверджено.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон № 1058- ІV).

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд не звернув уваги при встановленні обставин справи, що позивач не заперечує того факту, що в її трудовій книжці не міститься записів про спірний період роботи в колгоспі ім Тімірязєва Новомосковського району Дніпропетровської області з 03.03.1982 року по 31.12.1982 року. Саме через це, вона подала заяву, в якій просила передати покази свідків та документи на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків призначити та виплатити пенсію за віком з моменту звернення.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З наведених вище приписів ч.2 ст.56 Закону №1788-XII та п.5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, можливо дійти висновку про те, що наявність у трудовій книжці колгоспника відомостей про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання) є обов`язковим, оскільки при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується лише час роботи за фактичною тривалістю.

Для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

На виконання положень пункту 18 Порядку №637 позивачем були вчинені дії щодо залучення свідків, які могли б підтвердити спірний стаж роботи позивача.

Позивачем до заяви долучалися: копія акту прийому-передачі архівних документів по особових справах працівників колгоспу ім. Тімірязєва до ТОВ «РАНОК 2017», яке є правонаступником колгоспу; повідомлення КУ «Новомосковський районний трудовий архів» про те, що документи з особового складу та довідковий апарат до них колгоспу ім. Тімірязєва на зберігання не передавалися; довідку голови ТОВ «РАНОК 2017» про те, що трудовий архів колгоспу ім. Тімірязєва втрачено, на зберігання він не передавався (а.с. 11).

Таким чином, свій трудовий стаж роботи у колгоспі позивач інакше, а ніж показами свідків, за відсутності записів у трудовій книжці, підтвердити не має змоги.

В той же час, право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

З огляду на приписи підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, УПФУ має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Тобто, відповідач не позбавлений можливості, зокрема, у разі відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, тривалість трудоднів тощо.

Проте, таких дій чи заходів в частині самостійного витребування ГУ ПФУ в Дніпропетровській області матеріалів, що містять відомості про трудовий стаж позивача, вжито не було.

В спірному випадку відповідач, відмовляючи позивачу у передачі заяви на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу, діяв в супереч положенням Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, і такі дії є протиправними.

Проте, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу період її роботи на посаді ветеринарного фельдшера є передчасними, оскільки цьому має передувати розгляд Комісією з питань підтвердження трудового стажу її заяви, складання протоколу опитування свідків, і вже після цього має вирішуватися питання зарахування до трудового стажу спірного періоду.

Належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області передати заяву ОСОБА_1 на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу для розгляду відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, наявні підстави для скасування оскарженого рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються з урахуванням часткового задоволення позовних вимог відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, п.1,3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №160/26323/24 - скасувати та ухвалити нове судове рішення у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягають у відмові ОСОБА_1 у передачі її заяви від 26.08.2024 року на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () передати заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розгляд Комісії з питань підтвердження трудового стажу для розгляду відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш