Справа № 240/5391/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/5391/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними дії Військової частини щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди за період безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення бойових дій або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України з 17.04.2022 та за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку отриманим пораненням з 29.04.2022, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язати виплатити за період 3 17.04.2022 по 08.12.2022 додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000, 00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних(бойових) дій(проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території України та перебування на стаціонарному лікуванні та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.12.2022 по день фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем в порушення вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди стаціонарного лікування у зв`язку з бойовим пораненням з 29.04.2022 по 08.12.2022 позивачу у повному розмірі не було нараховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 грн. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, вказує, що позивачем не надано будь яких підтверджуючих документів, що свідчили б про отримання ним поранення та перебування на стаціонарному лікуванні, що у свою чергу виключає позивача з переліку осіб, яким збільшено до 100000 гривень виплату додаткової винагороди особам, що на лікуванні після тяжкого поранення. Вважає, що будь-якої вини чи протиправних боку Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача допущено не було.

Відповідачем було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду, яке обгрунтовано тим, що позивач звернувся з вказаним позовом лише 27.02.2023, тоді, як на його думку останнім днем строку звернення до суду є 08.01.2023, оскільки позивача звільнено 08.12.2022.

Ухвалою суду у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 №1298 про обставини травми(поранення, контузії, каліцтва), ОСОБА_1 , 29.04.2022 отримав МВТ, ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акуботравма. Гострий двобічний кохлеоневрит. Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки справа з пораненням правої легені. Правобічний гемопневмоторакс. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу.

У зв`язку з отриманням бойового поранення (29.04.2022) ОСОБА_1 проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні, в період з 30.04.2022 по 03.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторно (стаціонарного хворого) №е4657 в КП «Дніпрпетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова» ДОР».

У зв`язку з отриманням бойового поранення (29.04.2022) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні:

- у період з 04.05.2022 по 09.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6743;

- у період з 09.05.2022 по 16.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-220509/7878;

- у період з 20.05.2022 по 09.06.2022, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №7203;

- у період з 28.07.2022 по 12.08.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6243.

- у період з 09.09.2022 по 14.09.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №16858;

- у період з 19.09.2022 по 23.09.2022, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №3930.

- у період з 29.09.2022 по 06.10.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8627;

- у період з 06.10.2022 по 17.10.2022, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №4291;

- у період з 27.10.2022 по 01.11.2022, що підтверджується випискою №20934 із медичної карти стаціонарного хворого.

Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення, позивач вважає, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини із заявою про надання інформації щодо здійснення виплати грошового забезпечення. Однак відповіді від Військової частини не отримав.

Позивач вважає, що за періоди стаціонарного лікування має право на отримання у належному розмірі додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн., а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам позовної заяви, суд керується наступним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом 1 пункту 1 постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманим 29.04.2022 бойовим пораненням.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проходження служби, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході бойових дій поблизу н.п. с. Довгеньке Харківської області, потрапив під артилерійський обстріл.

У зв`язку з отриманням бойового поранення (29.04.2022) ОСОБА_1 проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні, в період з 30.04.2022 по 03.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторно (стаціонарного хворого) №е4657 в КП «Дніпрпетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова» ДОР» з діагнозом: МВТ. Вогнепальне уламкове сліпе поранення грудної клітини справа з багатоуламковим переломом 7,8 ребер. Правобічний гемопневмоторакс. СПО (29.04.2022) правобічна передньобокова торакотомія. Ушивання рани правої легені, зупинка кровотечі з міжреберної артерії, видалення уламків 7,8 ребер, дренування правої плевральнох порожнини по Бюлау.

У зв`язку з отриманням бойового поранення (29.04.2022) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні:

- у період з 04.05.2022 по 09.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6743. Діагноз: вибухова травма (229.04.2022). Акуботравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки справа з пораненням правої легені. Вогнепальні переломи VІІ- VІІІ ребер справа.

- у період з 09.05.2022 по 16.05.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-220509/7878. Діагноз: стан після вибухової травми (29.04.2022). Акуботравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки справа з пораненням правої легені. Вогнепальні переломи VІІ- VІІІ ребер справа. Забій правої легені. Правобічний гемопневмоторакс. Гострий двобічний кохлеоневрит. Стан після операцій: ПХО вогнепальних ран(29.04.2022); дренування по Бюлау справа(29.04.2022); правобічна передньобокова торакотомія, ушивання поранення правої легені, зупинка кровотечі з міжреберної артерії, видалення уламків VІІ- VІІІ ребер(29.04.2022).

- у період з 20.05.2022 по 09.06.2022, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №7203. Діагноз: ТО6.8. Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Ускладнення: S21.2 Відкрита рана задньої стінки грудної клітки. S22.3 перелом ребра. Z98.8 Інший уточнений стан після хірургічного втручання. М79.5 Стророннє тіло в м`яких клітинах.

- у період з 28.07.2022 по 12.08.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6243. Діагноз основний: струс головного мозку. МВТ. ЗЧМТ. Струс ГМ. Акубаротравма(29.04.2022).

- у період з 09.09.2022 по 14.09.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №16858. Діагноз: стан після полі травми. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове поранення. ОГК справа. Правосторонній гемо пневмоторакс, сторонні тіла.

- у період з 19.09.2022 по 23.09.2022, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №3930. Діагноз: після травматична енцфалопатія ІІ ст.. внаслідок ВТ, ЗЧМТ (29.04.2022) з гліозними змінами білої речовини головного мозку вертебро0базилярним артеріальним синдромом, розсіяною неврологічною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, емоційно-вольовою нестійкістю, когнітивними порушеннями. Післятравматичний церебральний арахноїдит з лікворо-динамічними порушеннями, стійким цефалічним синдромом. Міокадіодистрофія змішаного ґенезу. Симптоматична гіпертензія. Синусова тахікардія. СН І.

- у період з 29.09.2022 по 06.10.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8627. Діагноз: енцефалопатія не уточнена. Залишкові явища ЗЧМТ, мінно-вибухової травми, акубаротравми 29.04.2022 з цефалічним синдромом.

- у період з 06.10.2022 по 17.10.2022, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №4291. Діагноз: енцфалопатія ІІ ст. змішаного ґенезу внаслідок перенесеної ЗЧМТ(29.04.2022) з розсіяною пірамідною недостатністю, вести було-атактичні розлади, лікворо-динамічні порушення з цефалгією, емоційно-вольовою нестійкістю, післятравматичний церебральний арахноїдит, вегето-судинна дисфункція. Міокардіодистрофія змішаного ґенезу. Симптоматична гіпертензія.

- у період з 27.10.2022 по 01.11.2022, що підтверджується випискою №20934 із медичної карти стаціонарного хворого. Діагноз: обструктивна гідроцефалія. Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми(29.04.2022) у вигляді пісялтравматичної енцефалопатії, післятравматичного церебрального арахноїдиту з синдромом лікворо-гіпертензійним, вегето-судинної дистонії, цефалічного стійкого синдрому, після травматичного колерного невриту. Приглухуватість І(один) ступеня.

Доказів перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в інші періоди суду не надано.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 №1298 про обставини травми(поранення, контузії, каліцтва), ОСОБА_1 , 29.04.2022 отримав МВТ, ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акуботравма. Гострий двобічний кохлеоневрит. Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки справа з пораненням правої легені. Правобічний гемопневмоторакс. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частни НОМЕР_1 , в районі АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу.

Відтак, наданими доказами підтверджено пов`язаність отриманого позивачем 29.04.2022 поранення/травми із захистом Батьківщини, під час воєнного стану, а також те, що це поранення є тяжким, та доведено факт перебування позивача на лікування у зв`язку із отриманням такого поранення/травми, що у сукупності у розумінні приписів Постанови №168 та Порядку №260 є підставою для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на лікуванні після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванніі.

Однак, судом встановлено, що додаткова винагорода позивачу в спірний період позивачу нараховувалася не в повному розмірі

Так, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 №133/2312 ОСОБА_1 нараховано додаткова винагорода:

- за квітень 2022 року: 13 днів з розрахунку 100 000 грн, 17 днів з розрахунку 30000 грн;

- за травень 2022 року: 14 днів з розрахунку 100 000 грн, 17 днів з розрахунку 30000 грн;

- за червень 2022 року: з розрахунку 30 000 грн;

- за липень 2022 року з розрахунку 30 000 грн;

- за серпень 2022 року з розрахунку 30 000 грн;

- за вересень 2022 року з розрахунку 30 000 грн;

- за жовтень 2022 року з розрахунку 30 000 грн;

- за листопад 2022 року з розрахунку 30 000 грн.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №77/убд про безпосередню участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 в період з 18.04.2022 по 29.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Довгеньке Ізюмського району Харківської області.

Як встановлено судом, позивачу в період за квітень 2022 року виплачена додаткова винагорода 13 днів з розрахунку 100 000 грн, 17 днів з розрахунку 30000 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо виплати додаткової винагороди за період з 17.04.2022 по 30.04.2022 є безпідставними, оскільки позивачу нараховано додаткову винагороду за квітень 2022 року: 13 днів з розрахунку 100 000 грн, 17 днів з розрахунку 30000 грн.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100000 грн за період з травня 2022 року по грудень 2022 року, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Суд констатує, що обидві умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.05.2022 по 03.05.2022, з 04.05.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 16.05.2022, з 20.05.2022 по 09.06.2022, з 28.07.2022 по 12.08.2022, з 099.09.2022 по 14.09.2022, з 19.09.2022 по 23.09.2022, з 29.09.2022 по 06.10.2022,з 06.10.2022 по 17.10.2022, з 27.10.2022 по 01.11.2022, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Крім того, під час розгляду справи суд встановив, що в період з 16.05.2022 по 14.06.2022 ОСОБА_1 перебував у відпустці у зв`язку з хворобою відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 №139. Підстава: виписки №№1167, ІХ-220509/7878 від 15.05.2022, 16.05.2022, 17.05.2022, приписи №85,1765,1907, 1955, 1958 від 14.05.2022, 1.05.2022, довідки лікаря №№1716, 118, 1722, 1726, 1727, 1729, 1730, 1733 від 17.05.2022, довідки військово-лікарської комісії №№70/1, 78, 254, 485, 486, 487, 488, 842 від 14.05.2022, 15.05.2022, 16.05.2022, 17.05.2022, виписний епікриз №№1765,1907, 1955, 1958, 04627(67) від 14.05.2022, 17.05.2022, рапорти солдатів.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2022 №168 ОСОБА_1 прибув та приступив до виконання службових обов`язків з додаткової відпустки у зв`язку з хворобою.

В довідці військо-лікарської комісії від 12.08.2022 №282 зазначено, що на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30(тридцять) календарних днів.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2022 ОСОБА_1 вибув у додаткову відпустку у зв`язку з хворобою на 29 діб з 13.08.2022 по 10.09.2022.

Щодо донарахування додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я, суд зазначає наступне.

Згідно з абз.4 п.1 постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від14.08.2022 №402 (далі - Положення №402).

Згідно з п.2.1. Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

Водночас, встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено зазначення у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.

Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

На думку суду, наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, всі надані позивачем виписки, епікризи та виписні епікризи щодо подальшого лікування містять розділ щодо лікувальних рекомендації, в якому перераховано конкретні види лікування, необхідні для застосування після закінчення стаціонарного лікування, а тому суд дійшов висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Оскільки Закон №2011-ХІІ, постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.

Також слід вказати, що постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Як наслідок, вжите у постанові № 168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 постанови №168.

При цьому, фактичне зазначення інших словосполучень у висновку ВЛК про відпустку не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті належного грошового забезпечення. Проблеми, які виникають під час створення таких довідок не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди за період перебування у відпустках за станом здоров`я.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за весь період його відпустки для лікування після тяжкої травми з 16.05.2022 по 14.06.2022 та з 13.08.2022 по 10.09.2022.

У зв`язку з тим, що період перебування у відпустці з 16.05.2022 по 14.06.2022 частково охоплюється встановленим судом періодом перебування на стаціонарному лікуванні з 20.05.2022 по 09.06.2022, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №7203, додатково необхідно здійснити нарахування додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень за період з 10.06.2022 по 14.06.2022.

Щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати належних позивачу при звільнені сум по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, суд зазначає таке.

За загальним правилом застосування законодавства пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постановах від 16.04.2020 у справі №822/3307/17, від 27.08.2020 у справі №804/871/16.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17

Оскільки, ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні

Суд звертає увагу на те, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є можливим за наявності двох умов, а саме: - факту невиплати належних працівникові сум при звільненні; - факту проведення з працівником остаточного розрахунку.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17, при заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з роботодавця середнього заробітку обов`язковому визначенню підлягають розмір спірного середнього заробітку та час затримки розрахунку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.117, 237 КЗпП України, вказав на те, що згідно зі ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За висновком Конституційного Суду України невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідачем нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на лікуванні, на виконання цього рішення не здійснені, а тому позовні вимоги про нарахування і виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є передчасними.

Таким чином, на момент розгляду цієї справи спір щодо нарахування і виплату позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - відсутній.

Відтак, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за період з 01.05.2022 по 03.05.2022, з 04.05.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 16.05.2022, з 20.05.2022 по 09.06.2022, з 10.06.2022 по 14.06.2022, з 28.07.2022 по 12.08.2022, з 13.08.2022 по 10.09.2022, з 09.09.2022 по 14.09.2022, з 19.09.2022 по 23.09.2022, з 29.09.2022 по 06.10.2022, з 06.10.2022 по 17.10.2022, з 27.10.2022 по 01.11.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та доплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, за період з 01.05.2022 по 03.05.2022, з 04.05.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 16.05.2022, з 20.05.2022 по 09.06.2022, з 10.06.2022 по 14.06.2022, з 28.07.2022 по 12.08.2022, з 13.08.2022 по 10.09.2022, з 09.09.2022 по 14.09.2022, з 19.09.2022 по 23.09.2022, з 29.09.2022 по 06.10.2022, з 06.10.2022 по 17.10.2022, з 27.10.2022 по 01.11.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

15.04.25