Справа № 240/13898/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13898/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Овруцької державної нотаріальної контори, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Овруцької державної нотаріальної контори, яка виявилася у неналежному розгляді запиту ОСОБА_1 від 17 червня 2024 року №170624-10 до Овруцької державної нотаріальної контори та яка полягає у:

а) відмові повідомити ОСОБА_1 запитувану ним інформацію, тобто, в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з врахуванням нагадування про те, що всі наявні у ОСОБА_1 копії або оригінали документів долучені у вигляді сканкопій до його заяви про виправлення помилок від 15 травня 2024 року №150524;

б) ненаданні роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

в) ненаданні своєчасно запитуваної інформації.

- зобов`язати Овруцьку державну нотаріальну контору надати ОСОБА_1 на його запит від 17 червня 2024 року №170624-10 до Овруцької державної нотаріальної контори належну відповідь, а саме:

а) повідомити ОСОБА_1 запитувану ним інформацію, тобто, в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з врахуванням нагадування про те, що всі наявні у ОСОБА_1 копії або оригінали документів долучені у вигляді сканкопій до його заяви про виправлення помилок від 15 травня 2024 року №150524;

б) надати роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

в) надати своєчасно запитувану інформацію.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що надіслав на електронні адреси Овруцької державної нотаріальної контори 17 червня 2024 року запит №170624-10.

Зазначив, що отримав відповідь Овруцької державної нотаріальної контори від 28 червня 2024 року за номером 1292/01-16, з якої дізнався про безпідставну відмову задовольнити запит, оскільки розпорядник у листі не вказує, чому він відмовив надати запитувану інформацію, не повідомив в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенцям Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржене рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, серед іншого, зазначає, що лист Овруцької державної нотаріальної контори на запит не містить ствердну відповідь на поставлене мною питання, а містить інформацію, яку позивач незапитував. Вважає, що якщо ж Овруцька державна нотаріальна контора не володіє запитуваною інформацію, то відповідно до положень статті 22 Закону N2939-VI вона повиннна або надати відповідь, зазначивши про це, або направити запит належному розпоряднику, у разі якщо розпоряднику інформації відомо або має бути відомо, хто нею володіє, проте з одночасним повідомленням про це мене як запитувача. Отже, в будь-якому з наведених випадків розпорядник інформації (належний чи неналежний) має обов`язок надати відповідь на мій запит чи повідомити мене у строк, передбачений Законом №2939-VI, а я, як запитувач інформації маю право на отримання такої відповіді чи повідомлення. Проте Овруцька державна нотаріальна контора це не зробила, а суд першої інстанції на це не звернув уваги. Тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з врахуванням застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові КАС у складі Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 806/2789/17 (провадження №К/9901/46372/18).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 17 червня 2024 року звернувся до Овруцької державної нотаріальної контори із запитом за вих. №170624-10, у якому просив повідомити, в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Овруцька державна нотаріальна контора листом від 28.06.2024 №1292/01-16 повідомила ОСОБА_1 про наступне: "Щодо Ваших звернень №170624-1, №170624-2, №170624-3, №170624-4, №170624-5, №170624-6, №170624-7, №170624-8, №170624-9, №170624-10, №170624-11, №170624-12 від 17 червня 2024 року, та №180624 від 18 червня 2024 року про виправлення технічних помилок у Спадковому реєстрі та у Державному реєстрі речових прав при реєстрації свідоцтва про право па спадщину за законом, виданого Вам Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області в 1/2 (одній другій) частці 19 грудня 2019 року за реєстром №2-2735 на 27/100 (двадцять сім сотих) частин житловою будинку АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляємо, що Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області 17 червня 2024 року за вихідним №1227/01-16 було надано роз`яснення на аналогічні Ваші звернення №070624-1, №070624-2, №070624-3, №070624-4 від 07 червня 2024 року, та надіслане на Вашу електронну адресу.

Крім того повідомляємо наступне:

- для державної реєстрації прав відповідно до аб.4.7 ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, то посвідчує особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, то підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»;

- у разі подання заяви уповноваженою на те особою, державним реєстратором встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від іншої особи;

- відповідно до п.2 ч.4 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» заява про проведення реєстраційних дій, надання інформації з Державного реєстру прав не приймається в разі невстановлення особи заявника чи обсягу його повноважень та подання відповідної заяви.

Тому для виправлення технічної помилки у Державному реєстрі речових прав необхідно з`явитися Вам особисто або Вашому представнику за довіреністю до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області та надати документ, який встановлює Вашу особу або Вашого представника та довіреністю (паспорт), реєстраційний номер облікової картки платника податків та даними Єдиного державного реєстру фізичних осіб платників, та документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 19 грудня 2019 року Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області за реєстром № 2-2735) щодо якого будуть вчинятися вище вказані дії".

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У пункті першому статті третьої Закону України "Про доступ до публічної інформації" закріплено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами статті 7 Закону України "Про інформацію", право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Надання доступу до інформації, усунення порушень права на інформацію та оскарження відмови або бездіяльності щодо надання інформації здійснюються відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону України "Про адміністративну процедуру":

адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;

адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

Згідно з положеннями частини 1 статті 21 Закону України "Про адміністративну процедуру" зазначено, що адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція).

Відповідно до ст. 72 Закону України "Про адміністративну процедуру", адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином.

Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта.

Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

За приписами частини 6 статті 72 Закону України "Про адміністративну процедуру", мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.

Зі змісту запиту від 17.06.2024 №170624-10 слідує, що він адресований Овруцькій державній нотаріальній конторі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про нотаріат", державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Згідно з пп. 1.3.1 п. 1.3. Розділу І Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.07.2011 №1810/5, реєстраторами Спадкового реєстру (далі - Реєстратор) є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, що мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мін`юсту щодо посвідчених заповітів, спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів, заведених спадкових справ, а також змін до них, та виданих свідоцтв про право на спадщину.

У п. 2.12. Розділу ІІ Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.07.2011 №1810/5, вказано, що заявник у разі виявлення у витязі помилки письмово повідомляє про це Реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей у Спадковому реєстрі інформації, наведеній у заповіті, спадковому договорі, спадковій справі, свідоцтві про право на спадщину або у заяві про внесення відомостей до Спадкового реєстру. Якщо факт невідповідності інформації підтверджено, Реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та виготовляє новий витяг у порядку, передбаченому цим Положенням.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є нотаріус.

За приписами ч. 2. ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.

Отже, нотаріус є державним реєстратором, а нотаріальна контора - реєстратором Спадкового реєстру.

У запиті від 17.06.2024 №170624-10 ОСОБА_1 просив повідомити: "в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно".

У відповідь на запит ОСОБА_1 державна нотаріальна контора повідомила, що "для державної реєстрації прав відповідно до аб.4.7 ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, то посвідчує особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, то підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; у разі подання заяви уповноваженою на те особою, державним реєстратором встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від іншої особи; відповідно до п.2 ч.4 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» заява про проведення реєстраційних дій, надання інформації з Державного реєстру прав не приймається в разі невстановлення особи заявника чи обсягу його повноважень та подання відповідної заяви".

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, із посилання на норму права, зазначено порядок та процедуру внесенні виправлень в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Також відповідачем зазначено, що "для виправлення технічної помилки у Державному реєстрі речових прав необхідно з`явитися Вам особисто або Вашому представнику за довіреністю до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області та надати документ, який встановлює Вашу у або Вашого представника та довіреністю (паспорт), реєстраційний номер облікової картки платника податків та даними Єдиного державного реєстру фізичних осіб платників, та документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 19 грудня 2019 року Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області за реєстром №2-2735) щодо якого будуть вчинятися вище вказані дії".

З огляду на вказане, відповідачем повідомлено позивачу порядок вчинення дій, необхідних "для виправлення технічної помилки", - з`явитись до відповідача особисто (або представнику), надати документи які підтверджують особу (або повноваження для представництва) та документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно щодо якого будуть учинятись дії по виправленню технічної помилку.

Колегія суддів зауважує, що зазначення (надання відповіді на питання) відповідачем про те "в якій саме редакції Овруцькою державною нотаріальною конторою будуть виправлені технічні помилки в Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно" можливе лише внаслідок розгляду поданих заявником документів, їх опрацювання та прийняття Овруцькою державною нотаріальною конторою рішення, як державного реєстратора, щодо наявності чи відсутності підстав для виправлення технічної помилки.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Апеляційний суд констатує, що в даному випадку, відповідач, як суб"єкт владних повноважень, немає можливості надати правову оцінку тим обставинам, які в подальшому можуть бути ним виявлені та/чи вчинені. Ініційоване позивачем у запиті від 17.06.2024 за №170624-10 питання стосується вчинення дій на майбутнє, що у свою чергу виключає наявність (володіння/розпорядження) у відповідача вказаної інформації.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем здійснено належний розгляд запиту ОСОБА_1 від 17.06.2024 за №170624-10, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо доводів про неналежний розгляд запиту, який полягає у ненаданні своєчасно запитуваної інформації, то колегія суддів зазначає таке.

Запит ОСОБА_1 №1170624-10 датовано 17 червня 2024 року, а відповідь Овруцької державної нотаріальної контори на такий запит - 28 червня 2024 року.

За приписами ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів зауважує, що матеріали адміністративної справи не містять доказів щодо дати отримання відповідачем запиту ОСОБА_1 №170624-10 від 17.06.2024.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Визначаючись щодо доводів про ненаданні роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, то колегія суддів зазначає таке.

За приписами п. 4 ч. 4. ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено порядок оскарження відмови.

Колегія суддів зазначає, що як встановлено під час розгляду справи, відповідачем не було відмовлено у задоволенні запиту на інформацію, а лише роз"яснено порядок та підстави (повідомлено інформацію), а тому правомірно не зазначено порядок оскарження.

Окрім того, статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначене право запитувача на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

При цьому, як свідчить наявність даної позовної заяви, ОСОБА_1 скористався таким правом та звернувся до суду.

Апеляційний суд зауважує, що незгода особи із наданою відповіддю на звернення загального змісту, яке не має відношення до прав і свобод особи у конкретизованих правовідносинах (або з якого неможливо встановити таке відношення), не є підставою для визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки такі вимоги не направлені на захист індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи аналіз змісту відповіді Овруцької державної нотаріальної контори на запит ОСОБА_1 від 17.06.2024 за №170624-10 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на питання поставлені у запиті, виходячи із наявної у нього інформації.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.