Справа № 139/204/25
Суддя: Коломійцева В. І.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/204/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в особі судді Коломійцевої В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Солоненка Б.М., звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення № 519 від 25 лютого 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки він як військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , має військово-обліковий документ та має право на відстрочку на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа з інвалідністю, оновив облікові дані, а повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 год. 22 січня 2025 року не отримував, відтак умислу щодо неявки до РТЦК у нього не було.

З огляду на викладене, вважає помилковим висновок відповідача про те, що він був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 22.01.2025.

Просить визнати оскаржувану постанову такою, що прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, за відсутності належних і допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.03.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцяти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та його представник належним чином повідомлені про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження 21.03.2025 року (а.с. 36). У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень по суті спору суду не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

25 лютого 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №519 від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту постанови 09.01.2025 року поштовим зв`язком, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, військовозобов`язаному ОСОБА_1 була надіслана повістка № 1804006 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно якої останній мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14:00 годину 22.01.2025 для уточнення даних.

16 січня 2025 року (трекінг «Укрпошти» № 140 (а.с.27) повістка була повернута відправнику по причині закінчення встановленого терміну зберігання.

Отже, за приписами п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про виклик по повістці у вказаний в повістці час, місце і дату не з`явився та про поважні причини неприбуття, у термін визначений п. 24 Порядком № 560, не повідомив, та в подальшому не прибув у строк зазначений в повістці до ТЦК та СП, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560 та абз.2 ч.1, абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В подальшому, звернення про доставку громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за неприбуття за викликом до ТЦК та СП щодо ОСОБА_1 було сформовано автоматично за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резирвістів та направлено до відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка від 09.01.25 йому не вручалась та він не знав про її існування, про що зазначав у своїх письмових поясненнях під час складання протоколу, крім того дані його уточнено, вчасно пройдено ВЛК.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позиція суду.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 07.09.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (далі - Правила №270) рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Пунктом 85 Правил № 270 передбачено, що рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.2015 року по 10.03.2025 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади (а.с.14,15).

З довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ №811182 від 01.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою з інвалідністю ІІІ групи, загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.08.2025 (а.с.22).

Відповідно до військово-облікового документа військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (наявний штрих код з присвоєним номером в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів) (а.с.16-20).

Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований в мобільному додатку «Резерв+», вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав електронний військово-обліковий документ, а отже оновив свої персональні дані, що підтверджується відомостями з додатку «Резерв+», у якому наявна відмітка «дата уточнення даних - 12.03.2025», зазначено номер його телефону, адреса проживання та дата проходження ВЛК 31.03.2022 (придатний до проходження військової служби). ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період до 09 травня 2025 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі з інвалідністю (а.с.21).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 і відповідач володіє щодо останнього вичерпними обліковими даними.

09.01.2025 на ім`я ОСОБА_1 була створена повістка №1804006 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14-ту годину 22.01.2025, для уточнення даних.

З інформації по трекінгу відправлень «Укрпошти» слідує, що рекомендоване поштове відправлення № 140, яким направлялась повістка №1804006 від 09.01.2025, як зазначено в постанові №519 від 25.02.2025 надійшло до поштового відділення селища Муровані Курилівці 14.01.2025 року, і лише 16.01.2025 року була здійснена спроба її вручення (невдала) та цієї ж дати, тобто 16.01.2025 року, повістка №1804006 була повернута відправнику з причин закінчення встановленого терміну зберігання, що свідчить про порушення вимог пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, який передбачає обов`язкове дотримання триденного терміну зберігання поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку з метою забезпечення можливості його одержання адресатом.

Жодних відміток про залишення повідомлення за адресою місцяпроживання позивача щодо необхідності отримання рекомендованного листа не відображено.

Доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа суду також не надано, вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 22.01.2025 року до РТЦК.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

З інших досліджених судом доказів також не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем суду не надано жодних доказів про належне оповіщення позивача про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних на 22.01.2025, а також жодним чином не заперечувалися обставини викладені в позовній заяві.

Висновки суду.

Отже, за встановлених обставин, з урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, суд вважає, що в даному випадку неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці № 1804006 на 22.01.2025 не може бути підставою для покладення на позивача адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відшкодування судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2,5,9,72-79,90,242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №519 від 25 лютого 2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцязнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Рішення складено 14.04.2025.

Суддя: