Справа № 380/18690/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Качур Р.П.

08 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18690/24 пров. № А/857/6634/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б, Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

представника апелянта: Твердовської У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 380/18690/24 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024р позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р від 20.05.2024р. № 22154/13-01-24-11;

- визнати протиправним та скасувати рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку № 14513/6/13-01-24-1 від 20.05.2024р.;

- зобов`язати поновити реєстрацію в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи з 31 грудня 2023 року.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. позов задоволено повністю.

Не погодившись з цим судовим рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник апелянта, Твердовська У.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.

Представник позивача, ОСОБА_2 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що явка сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому порядку, платник податків, платник єдиного податку з 02.06.2023р., що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку.

Головне управління ДПС у Львівській області провів камеральну перевірку декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, про що складено акт № 9490/13-01-24-11/ НОМЕР_1 від 07.03.2024р.

Перевіркою встановлено, що платником податків порушено: п.п.9 прим.1.4.3 п.п. 9 прим. 1.4 п.9 прим.1 підрозд. 8 розділ ХХ Перехідні положення ПК України від 02.12.2010р. № 2755-VI; п.293.4 ст.293 ПКУ; п.293.8 ст.293 ПКУ; пп.298.2/3 п.298.2 ст.293 ПК України.

За результатами перевірки визначення доходу платника єдиного податку 3 групи та податкових зобов`язань по єдиному податку встановлено обсяг доходу, який передбачений на цій групі 3257875,00 грн., обсяг доходу, який отримав платник єдиного податку 6234051,00 грн., сума перевищення обсягу доходу 2976176,00 грн.

На підставі акта перевірки № 9490/13-01-24-11/ НОМЕР_1 від 07.03.2024р. Головне управління ДПС у Львівській області прийняв податкове повідомлення-рішення від 20.05.2024р. № 22154/13-01-24-11, яким збільшено суму грошової зобов`язання за платежем: єдиний податок з фізичних осіб 446426,4 грн. (основний платіж), 44642,64 грн. (штрафна (фінансова) санкція).

Рішенням № 14513/6/13-01-24-1 від 20.05.2024р. виключено ФОП ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку.

Рішення обґрунтовано тим, що у позивача виявлено перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для обрання групи (п.п.298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПК України). Сума перевищення обсягу доходу, встановленого для обраної групи по єдиному податку з фізичних осіб за 2023 рік становить 2976176,00 грн., що підтверджено податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 06.02.2024р. № .

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України №2755-VI від 02.12.2010р.

Відповідно до вимог ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

В п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

ст.62 ПК України, встановлено, що одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

В пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

п.п.3 п.291.4 ст.291 ПК України встановлено, що до платників єдиного податку, які відносяться до третьої групи, належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до ст.292 ПК України - для фізичної особи-підприємця платника єдиного податку доходом є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п.292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

п.4 ст.294 ПК України визначено, що для зареєстрованих в установленому законом порядку суб`єктів господарювання (новостворених), які протягом 10 календарних днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, а також четвертої групи (фізичні особи), перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, в якому відбулася державна реєстрація.

Разом з тим, з 1 серпня 2023 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період воєнного стану скасовано особливості оподаткування, .передбачені п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу.

В п.п.91.4 п.91 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України видно, що справляння єдиного податку платниками, які до 1 серпня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим підпунктом.

п.п.91.4.1 п.п.91.4 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України передбачено, що платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені п.9 цього підрозділу та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу.

Згідно п.п.91.4.3 п.п. 91.4 п. 91 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п.291.4 ст.291 ПК України, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосував особливості оподаткування, встановлені п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу.

пп.91.4.4 п.п.91.4 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України встановлено, що у 2023 звітному році суб`єкти господарювання, які у 2023 році використовували особливості оподаткування, встановлені п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу, та втратили право або самостійно відмовилися від використання особливостей оподаткування, встановлених п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу, і були переведені на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, або щодо яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, мають право у 2023 році повторно здійснити перехід (обрати) на спрощену систему оподаткування, в тому числі у разі повторної протягом 2023 року державної реєстрації фізичною особою-підприємцем, шляхом подання заяви за загальною процедурою, визначеною Кодексом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що ФОП платник єдиного податку з метою перебування на спрощеній системі оподаткування визначає дохід у поточному році отриманий з моменту перебування на спрощеній системі оподаткування, обсяг якого перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Із змісту акта перевірки, видно, що контролюючий орган в ході проведення контрольного заходу визначив обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 , який визначено для третьої групи за 2023 рік 3257875,00 грн., обсяг доходу, який отримав позивач 6234051,00 грн.

Перевіркою встановлено перевищення обсягу доходу за вказаний період на суму -2976176,00 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується із доводами апелянта, які покладені в основу прийнятого акту та які зазначені в апеляційній скарзі з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_1 з 02.06.2023р. - 28.06.2023р. перебував платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5%; з 28.06.2023р. - 31.07.2023р. застосував спрощену систему з особливостями оподаткування (третя група за ставкою 2%); з 01.08.2023р. 31.12.2023р. повернувся на сплату єдиного податку третьої групи за ставкою 5%, граничний обсяг доходу для такого платника на 2023 рік становитиме 6515750 грн. а саме:

-розрахунок граничного обсягу доходу на 2023 рік: 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної на 1 січня 2023 року * 6700 грн =7818900 грн.;

-розрахунок граничного обсягу доходу на 10 місяців до кінця 2023 року (7818900 грн./12 місяців)*10 місяців=6515750 грн.

Як видно із змісту податкової декларації платника єдиного податку ФОП- ОСОБА_1 за 2023 рік, загальна сума доходу за звітний період склала 6234051 грн. (а.с. 94).

Тобто, граничний обсяг доходу на 10 місяців у 2023 році склав 6515750 грн.. Тому, ФОП ОСОБА_1 не допустив перевищення граничного обсягу доходу за 2023 рік,.

Отже, податковий орган протиправно застосував до позивача штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням форми Р від 20.05.2024р. № 22154/13-01-24-11, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Єдиний податок з фізичних осіб на 491069,04 грн.

Вказаний висновок також підтверджується Індивідуальною податкової консультацією, наданою позивачу Державної податковою службою № 3947/ІПК/99-00-24-03-03 від 01.08.2024р. (а.с. 18-19).

Відповідно до вимог п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Стосовно Рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 14513/6/13-01-24-11 від 20.05.2024 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у даному рішенні податковий орган як на підставу для виключення позивача з реєстру платників єдиного податку зазначив абз.3 п. 299.10 ст.299 ПК України.

В абз.3 пп 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

п.299.11 ст.299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу зазначених норм права видно, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 19.02.2019р. у справі №826/7216/17, від 05.02.2019р. у справі №805/206/17-а, від 03.12.2020р. у справі №200/9334/19-а, від 14.07.2021р. у справі №808/224/18.

З матеріалів справи видно, що податковий орган провів камеральну перевірку щодо порушення позивачем, як платником єдиного податку, вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.

п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним п.п.41.1.2 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

В п.75.1 ст.75 ПК України видно, шо камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

п.76.1 ст.76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

З аналізу наведених положень ПК України втдно, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених п.75.1 ст.75 ПК України, яка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

Вказане свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу, а тому, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності поданні платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Отже, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання).

Питання ж своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів є предметом документальної перевірки, як це передбачено п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України.

Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.03.2019р. у справі №803/1908/16, від 23.08.2019р. у справі №826/4242/15, від 06.02.2020р. у справі №813/87/16, від 04.05.2023р. у справі №320/1040/19.

В пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України видно, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Наслідки проведених перевірок відповідно до п.86.1. ст.86 ПК України (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

п.86.2. ст. 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 40 Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому п.п.78.1. п.78.1 ст.78 ПК України), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної саме документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 26.02.2019р. у справі № 805/1396/17-а та від 06.05.2020р. у справі № 812/1137/16.

Надалі вказаний висновок неодноразово підтверджувався, зокрема постановою Верховного Суду від 04.05.2023р. у справі № 320/1040/19, в якій зазначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, установлених законом; при цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Належних доказів проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 , податковий орган до суду не надав.

Оскільки судом першої інстанції обгрунтовано зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2023 року не перевищено граничного обсягу доходу, встановленого для обраної ним групи, тому у контролюючого органу не було правових підстав приймати рішення про виключення позивача з реєстру платника єдиного внеску.

Зважаючи на встановлені обставини, рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 14513/6/13-01-24-11 від 20.05.2024р. про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку є протиправним та таким, що слід скасувати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Львівській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 380/18690/24- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.04.2025р.