Справа № 380/1405/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/1405/25 пров. № А/857/9605/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 380/1405/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїЛанкевич А.З.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Франківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лодинської Оксани про накладення штрафу від 10.01.2025 року ВП №76624808.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 380/1405/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що:

1) спірний МАФ не знаходиться на даху нежитлового приміщення (будівлі м`ясо-рибного відділу критого ринку Володимира Великого, літ.А-1, загальною площею 231,6 м2. Державний виконавець повинен встановити місцезнаходження вказаного майна і тільки тоді може констатувати факт відсутності демонтажу МАФу позивача;

2) ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2024 року у справі №914/1238/22. Оскільки відкрито апеляційне провадження, то до завершення його розгляду рішення суду призупиняє свою чинність;

3) позивач не отримувала вимоги державного виконавця, поштові повідомлення їй не надходили, а тому, очевидно, що вона не могла будь-яким чином виконувати рішення суду;

4) немає підстав для притягнення до відповідальності боржника за порушення вчинення або невчинення дій у виконавчому провадженні, оскільки будь-який строк, встановлений державним виконавцем, на період дії воєнного стану є таким, що переривається.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, а зокрема відповідач та представник позивача повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Стосовно ж поданого представником позивача клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, то колегія суддів, з огляду на викладені обставини та положення ст.287 КАС України щодо розгляду вказаної категорії спорів у 10 денний строк, приходить до висновку про відсутність об`єктивних перешкод для прибуття особисто позивача до суду з метою прийняття участі у розгляді апеляційної скарги. Водночас, колегія суддів враховує, що судом апеляційної інстанції не була визнана обов`язкова участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі та не явка представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лодинська О.І. діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 10.01.2025 року у виконавчому провадженні №76624808 про накладення штрафу є безпідставними.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження №76624808 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1238/22 від 29.10.2024 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати МАФ, що знаходиться впритул до стіни та даху нежитлового приміщення (будівлі м`ясо-рибного відділу критого ринку Володимира Великого, літ.А-1, загальною площею 231,6 м2, РНОНМ 101), яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.В.Великого, 59Б. Боржником у межах виконавчого провадження №76624808 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувачем ТОВ Лауріта ().

Постановою державного виконавця від 22.11.2024 року відкрито виконавче провадження №76624808 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу.

Зазначена постанова скерована боржнику (позивачу) рекомендованою кореспонденцією за адресою: вул.Винниця, 108/2, м.Львів, 79039, однак конверт повернувся Відділу, як відправнику, з відміткою щодо причин повернення за закінченням терміну зберігання.

20.12.2024 року на адресу відповідача надійшла заява стягувача, за змістом якої слідує, що вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

Листом Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.12.2024 року скеровано на адресу сторін виконавчого провадження лист щодо призначення на 09.01.2025 року на 10:00 год перевірки виконання боржником вимог виконавчого документа. Вищевказаний конверт з листом також був повернутий на адресу Відділу з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

09.01.2025 року державний виконавець здійснив вихід за адресою: вул.Володимира Великого, 59Б, м.Львів та встановив, що рішення суду боржником не виконано, про що складено відповідний акт.

09.01.2025 року на адресу Відділу надійшла заява представника позивача, в якій останній просить зупинити виконавчі провадження, де боржником є, зокрема, ОСОБА_1 . До вказаної заяви додано ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2024 року у справі №914/1238/22 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2024 року у справі №914/1238/22.

10.01.2025 року державним виконавцем, відповідно до ст.ст.63, 75 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання вимог виконавчого документа на боржника (позивача у справі) накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач оскаржив її до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною 2 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.

Як встановлено судом вище, підставою для прийняття оскаржуваної постанови встановлення державним виконавцем станом на 10.01.2025 року факту невиконання боржником виконавчого документа наказу №914/1238/22, виданого 29.10.2024 року Господарським судом Львівської області без поважних причин.

На час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано суду доказів фактичного виконання виконавчого документа наказу №914/1238/22, виданого 29.10.2024 року Господарським судом Львівської області.

Відносно доводів апеляційної скарги з приводу того, що МАФ не знаходиться на даху нежитлового приміщення (будівлі м`ясо-рибного відділу критого ринку Володимира Великого, літ.А-1, загальною площею 231,6 м2); державний виконавець повинен встановити місцезнаходження даного майна і тільки тоді може констатувати факт відсутності демонтажу МАФу позивача; МАФ позивача знаходиться на земельній ділянці, що державний виконавець міг встановити при обстеженні такого об`єкту, то суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не надала доказів державному виконавцю фактичного виконання виконавчого документа наказу №914/1238/22, виданого 29.10.2024 року Господарським судом Львівської області.

Крім того позивач не надала ні державному виконавцю, ні судам обох інстанцій доказів наявності будь-яких поважних причин невиконання обумовленого судового рішення та виконавчого документу у встановлений виконавцем строк.

Також колегією суддів ураховано, що 09.01.2025 року державний виконавець здійснив вихід за адресою: вул.Володимира Великого, 59Б у м.Львові та встановив, що рішення суду боржником не виконано про що складено відповідний акт, який спростовує приведені скаржником доводи з приводу того, що державний виконавець повинен встановити місцезнаходження спірного майна і тільки тоді може констатувати факт відсутності демонтажу МАФу позивача.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що судове рішення, яке підлягало виконанню призупинило свою чинність, оскільки ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2024 року у справі №914/1238/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційного скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2024 року у справі №914/1238/22 виходячи з такого.

З матеріалів справи убачається, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2024 року у справі №914/1238/22 касаційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року у справі №914/1238/22 в частині перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2024 року про розподіл витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Лауріта на професійну правничу допомогу скасовано; у цій частині справу №914/1238/22 направлено на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції; в іншій частині постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року у справі №914/1238/22 залишено без змін; поновлено виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року у справі №914/1238/22.

Таким чином, на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції направлено справу №914/1238/22 лише в частині перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 14.03.2024 року про розподіл витрат, в іншій частині постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 у справі №914/1238/22 залишено без змін та, крім того, поновлено виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року у справі №914/1238/22.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Враховуючи зміст наведеної норми та встановлені судом обставини, слідує висновок, що правові підстави для зупинення виконавчого провадження у спірному випадку були відсутні.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивач не отримувала жодних поштових повідомлень від відповідача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно згідно ч.1 ст.28 Закону №1404-VІІІ, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до статті 28 Закону №1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження убачається, що 22.11.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76624808 з виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1238/22 від 29.10.2024 року (а.с. 28), яка була скерована рекомендованим поштовим відправленням №030 за адресою позивача: АДРЕСА_1 (а.с. 31-32).

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що позивач в установленому ст. 28 Закону №1404-VІІІ порядку була повідомлена про відкриття виконавчого провадження ВП №76624808 та необхідність виконання наказу №914/1238/22, виданого 29.10.2024 року Господарським судом Львівської області.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги (як підставу для скасування судового рішення) з приводу положень підп.4 п.10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VІІІ, яким установлено, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, позаяк на переконання суду вказана норма не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки ні боржник ні стягувач, ні територія виконавчого провадження не підпадають під регулювання виконавчих проваджень за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи, як громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації. Крім того, виконавче провадження здійснюється на території де не ведуться активні бойові дії в наслідок чого могла бити відсутньою можливість виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 380/1405/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року