Справа № 127/3799/25
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3799/25
Провадження № 2-а/127/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30 січня 2025 року у застосунку «Дія» йому надійшло повідомлення, що відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА03895379 від 20 січня 2025 року, винесеної службовою особою відповідача, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова була винесена інспектором поліції з порушенням його законних прав та інтересів з наступних підстав.

ОСОБА_1 зазначає, що 20 січня 2025 року він був зупинений інспектором поліції на блокпосту неподалік КП «Вінницяводоканал» (вул. Київська, 173, м. Вінниця). Як зазначає позивач на переконання інспектора поліції він рухався без увімкненого світла фар. На дане звинувачення позивач пояснив, що відповідно до ПДР в населеному пункті не передбачено, щоб вмикати світло фар, а дана норма відноситься до руху транспортних засобів поза межами населеного пункту. На ці пояснення працівник поліції витребував у позивача його документи та почав щось перевіряти в планшеті. Після чого позивач поїхав. На місці зупинки його транспортного засобу інспектором поліції позивачу не було вручено ні копії протоколу, ні копії постанови. Про притягнення його до адміністративної відповідальності позивач дізнався 30 січня 2025 року із застосунку «Дія».

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки вищезазначений блокпост знаходиться в межах населеного пункту - м. Вінниця, а надані ним фото та саме розміщення блокпосту доводять, що поліцейський зупинив його в межах населеного пункту - м. Вінниця, про що свідчить встановлений дорожній знак 5.51 «Початок населеного пункту».

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд, скасувати постанову поліцейського першого взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції Наконечного О.І. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2025 серії ЕНА №3895379.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

10.02.2025 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2025 ОСОБА_1 поновлено строк для звернення до суду із даним адміністративним позовом та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою суду витребувано в Управління патрульної поліції у Вінницькій області належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови.

24.02.2025 на адресу суду надійшли витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення, що стали підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

24.02.2025 на адресу суду від представника відповідача Ковальчука Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, просив відмовити в повному обсязі з підстав зазначених в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3895379 від 20.01.2025. Представник відповідача на підтвердження обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення надіслав на адресу суду разом з відзивом відео з портативного відео реєстратора поліцейського, який був закріплений на форменому одязі під час винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення, судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 20.01.2025 поліцейським першого взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Наконечним О.І. винесено постанову серії ЕНА №3895379 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 . Зі змісту постанови вбачається, що 20.01.2025 о 08:33, м. Вінниця, вул. Київська, 173, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом чим порушив п. 9.8 ПДР України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.19)

В матеріалах справи наявне відео з портативного відео реєстратора поліцейського, який був закріплений на форменому одязі під час винесення оскаржуваної постанови (а.с.20,31).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Наявність події правопорушення має доводитись шляхом надання доказів, так статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 9.8 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач обвинувачується в порушенні п. 9.8 ПДР України, а саме керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. Однак, зафіксовані стороною відповідача обставини викликають обґрунтований сумнів в тому, що позивач ОСОБА_1 допустив таке порушення правил дорожнього руху як, рух транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкнення денних ходових вогнів, чи без увімкненого ближнього світла фар.

Будь-якого підтвердження порушення правил дорожнього руху (п. 9.8 ПДР) на ділянці автодороги, де позивача ОСОБА_1 , було зупинено, тобто поза межами дорожнього знаку «кінець населеного пункту» стороною відповідача не надано. Також в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази місця вчинення, місця знаходження вказаних дорожніх знаків та зони їхньої дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що надало б можливість встановити фактичні обставини вчинення правопорушення.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови представник відповідача надав суду відеозапис з портативного відео реєстратора працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, був зупинений працівником поліції, який йому повідомив, що під час руху транспортного засобу не було увімкнене ближнє світло фар. При цьому, ОСОБА_1 заперечував дану обставину вказуючи, що їхав з включеним світлом, однак допускав можливість того, що при включені повороту міг випадково виключити світло.

Однак, з зазначеного відеозапису не вбачається, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом марки «Fiat Doblo», р/н НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. На відеозаписі не зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення. При цьому, відповідачем не наведено обставин "керування ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом", не зазначено, чому поліцейський прийшов до такого висновку та на підставі яких фактичних даних.

Крім того, відеозапис з бодікамери не містять інформації щодо місця розташування дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту», 5.50 «Кінець населеного пункту» та зони їхньої дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

З огляду на викладене суд констатує, що стороною відповідача не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, юридичного факту вчинення позивачем порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 280 КУпАП визначено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Тому з огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його (її) діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правомірність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху не надано, а тому постанова серії ЕНА №3895379 від 20.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3895379 від 20.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 9, 38, 122, 210, 245, 251, 280, 283-284, 287, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11,72-77, 139, 241-244, 246, 255, 269, 272, 286, КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського першого взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції Наконечного Олега Ігоровича серії ЕНА №3895379 від 20.01.2025 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: м. Вінниця, вулиця Ботанічна, буд. 24, .

Суддя: