Справа № 380/9174/22
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 380/9174/22
Провадження №2-а/944/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря Василиці Н.В.

представника відповідача - Кучер Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці Державної митної служби України №6007/10000/21 про порушення ним митних правил від 17.02.2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить поновити строк звернення до суду з вказаним позовом, визнати протиправною постанову Київської митниці Державної митної служби України №6007/10000/21 про порушення ним митних правил від 17.02.2022 року.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що позивач отримав протокол про порушення митних правил від 21.12.2021 року №6007/10000/21, складений відносно нього за ч.4 ст.469 МК України, розгляд справи було призначено на 17.02.2022 року.

Після отримання повідомлення про призначення розгляду справи нею було направлено до Київської митниці лист із поясненнями по суті справи, в якому зазначалося, що позивач не має жодного відношення до автомобіля, зазначеного у отриманих документах.

Згідно протоколу від 28.10.2021 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Південний» Київської митниці громадянином України ОСОБА_2 було подано митну декларацію типу «ІМ40АА» з метою митного оформлення транспортного засобу марки «KANGOOVIN№VF1КСЕ8ЕF31374992 на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України».

Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України 22.09.2016 року громадянином України ОСОБА_1 в режимі транзит терміном до 10 діб. Факт вивезення даного транспортного засобу з митної території України не зареєстрований.

Відповідно до зазначеного протоколу в діях позивача вбачається правопорушення, передбачене ч.4 ст.469 МК України , а саме, «Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у режим транзиту», а саме передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування чи розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту.

Транспортний засіб був ввезений позивачем на митну територію України на прохання його знайомого та переданий останньому одразу після перетину кордону 22.09.2016 року.

Даних відносно пересування третіх осіб на зазначеному транспортному засобі після перетину кордону позивач не має. З особою, що подала митну декларацію, громадянином України ОСОБА_2 , позивач особисто не знайомий та знайомий ніколи не був.

У державних реєстрах відсутня інформація щодо пересування його на транспортному засобі по території України (в тому числі, порушенні правил дорожнього руху або вчиненні інших дій, які б засвідчили приналежність йому такого.

Факт передання транспортного засобу третім особам у 2016 р також посвідчує постанова в справі про порушення митних правил №0592/209171004/17 від 17.03.2017 року, винесена відносно ОСОБА_1 ч.3 ст.470 МК України, а саме, не доставлення транспортного засобу до органів доходів і зборів країни призначення та порушення строку транзиту транспортного засобу. Відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн, який було сплачено.

Порушення строку транзиту транспортного засобу, за яке накладено стягнення, було пов`язане із передачею транспортного засобу третім особам у 2016 році, одразу після перетину держаного кордону України.

Моментом передачі транспортного засобу третім особам є 22.09.2016 року. Станом на момент передачі транспортного засобу третім особам діяв Митний кодекс в редакції від 01.04.2016 року.Тоді, Ст.469 Митного кодексу України в редакції від 01.04.2016 року не мітстила частини 4 відповідно до якої Київська митниця вбачає склад правопорушення.

Норми законів, що встановлюють або посилюють відповідальність за такі порушення зворотної дії в часі не мають, відтак, особа не може бути притягнута до відповідальності у відповідності до ч.4 ст.469 МК України, що набула чинності вже після вчинення дій стосовно передачі ним транспортного засобу третій особі.

Надані протокол і матеріали додані до нього не дають підстав вважати, що дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відрізнялися між собою у часі. Немає доказів того, що суб`єктивна сторона вчинення порушення змінилася чи переривалася у часі до, під час або після набрання чинності новими положеннями ст.469 Митного кодексу України.

Всі вищезазначені аргументи позивачем були відображені в заяві, направленій Київській митниці, однак, 17.02.2022 року Київська митниця винесла постанову про порушення митних правил №6007/10000/21. В зазначеній постанові жодним чином не відображено заперечення на вищевказані аргументи. Про прийняття такої постанови позивачу відомо не було, а дізнатися про це в дистанційному режимі після її прийняття виявилось неможливим у зв`язку із початком воєнного стану 24.02.2022 року. Після початку воєнного стану він не перебував за місцем своєї прописки, оскільки , с.Старичі, де раніше він проживав, знаходиться на території Яворівського полігону,та неодноразово піддавалося ракетним обстрілам.

24.06.2022 року позивач вперше за довгий час приїхав за місцем прописки і отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та оскаржувану постанову про порушення митних правил, які були отримані його сусідкою. Саме в цей момент він дізнався про порушення свого права та вирішив звернутися за його захистом до суду.

Просить суд поновити строк для звернення до суду для оскарження постанови про порушення митних правил №6007/10000/21. Визнати протиправною постанову Київської митниці Державної митної служби України №6007/10000/21 про порушення митних правил ОСОБА_1 від 17.02.2022 року.

25 листопада 2022року представник відповідача скерував на адресу суду відзив, в якому позовні вимоги не визнає, покликається на те, що 28.10.2021 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний Київської митниці громадянином України ОСОБА_2 подано митну декларацію типу «ІМ40АА» №UА100230/2021/333558, з метою митного оформлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор транспортний засіб марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 22.09.2016 року громадянином України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) в митному режимі транзит, в зоні діяльності Львівської митниці.

Перевіркою інформації, з використанням бази даних АСМО «Інспектор встановлено, що транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , з митної території України у строк, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , поміщений у митний режим «транзит», у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим «транзит», чим вчинив порушення мити правил, передбачене ч. 4 ст. 469 МК України.

Позивач не заперечує факту ввезення ним транспортного засобу марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , в митному режимі «транзит» та подальше його» вивезення у встановлені митним законодавством строки. Як зазначає останній автомобіль був ввезений на митну територію України на прохання знайомого.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року № 1118.

При оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом, а факт зазначення такої особи в поданих документах.

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор», транспортний засіб марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , ввезений на митну територію України 22.09.2016 року громадянином України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 ) в митному режимі транзит, в зоні діяльності Львівської митниці.

ОСОБА_1 самостійно, добровільно надав свої документи під час перетину митного кордону України на вищезазначеному автомобілі, та взяв на себе зобов`язання про транзит та заборону передачі такого транспортного засобу у користування та розпорядження інших осіб.

Обставини щодо сплати штрафу за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України за порушення строку транзиту транспортного засобу, на які посилається позивач, не впливають на можливість притягнення громадянина України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 469 Митного кодексу України за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не помішувала його у митний режим транзиту.

Факт передачі транспортного засобу у користування та розпорядження іншій особі підтверджується наступним.

Так, 28.10.2021 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний» Київської митниці громадянином України ОСОБА_2 подано митну декларацію типу «ІМ40АА» №UА100230/2021/333558, з метою митного оформлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 . До митного органу з приводу оформлення вказаного транспортного засобу у вільний обіг звернулася ОСОБА_2 , а не позивач, як особа, якою було ввезено автомобіль на митну територію України.

До митного оформлення було надано інвойс №б/н від 13.10.2021 року, де продавцем виступає РАSIEKA BANAХ, а покупцем ОСОБА_3 .

Таким чином, здійснення митного оформлення транспортного засобу ОСОБА_2 а не позивачем, а також наявність вищезазначеного договору купівлі продажу (інвойсу) від 13.10.2021 року, свідчить про те, що позивач вчинив дії пов`язані із передачею транспортного засобу без дозволу митного органу у володіння іншої особи в момент, коли відповідальність, передбачена ч.4 ст. 469 Митного кодексу України, вже була встановлена дією Закону України від 08.11.2018 року № 2612-УІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України». Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Мороз І.І. скерувала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, заявлені позовні задовольнити.

Представник відповідача Київської митниці в судовому засіданні підтримала позицію викладену у відзиві, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року заступником начальника Київської митниці відносно ОСОБА_1 винесено постанову про порушення митних правил №6007/10000/21,на підставі якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень.

Позивач заперечує свою вину в порушенні митних правил та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 4 ст.469 МК України передбачає відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Із змісту п.60 ст.4 МК України випливає, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Приписи ст.90 МК України визначали транзит як митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.2 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Частиною 5 статті 102 МК України передбачено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму до закінчення визначеного строку транзиту митного органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту та митна декларація або інший документ.

За правилами ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

За змістом ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

При цьому, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною 5 даної статті на особу, яка тимчасово ввезла транспортний засіб особистого користування, покладено обов`язок вивезти за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, цей транспортний засіб, або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформити для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, на особу покладається обов`язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України.

Відповідно до п.п. 23, 29 ст. 4 МК України сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями.

Виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 4 ст. 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим.

Тобто, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Згідно п. 3 розд. І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (далі - Правила №1118), транспортний засіб (далі - ТЗ) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розд. І Правил №1118 ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

За приписами пункту 7 розділу І Правил №1118 власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно п. 9 розд. І Правил №1118 транспортний засіб, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

28.10.2021 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний Київської митниці громадянином України ОСОБА_2 подано митну декларацію типу «ІМ40АА» №UА100230/2021/333558, з метою митного оформлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор транспортний засіб марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN №VF1КСЕ8EF31374992, ввезений на митну територію України 22.09.2016 року громадянином України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) в митному режимі транзит, в зоні діяльності Львівської митниці.

Відповідно до ч.3 ст.325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Перевіркою інформації, з використанням бази даних АСМО «Інспектор встановлено, що транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , з митної території України у строк, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що митне оформлення транспортного засобу марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснював ОСОБА_2 а не позивач. Наявність вищезазначеного договору купівлі продажу (інвойсу) від 13.10.2021 року, свідчить про те, що позивач вчинив дії пов`язані із передачею транспортного засобу без дозволу митного органу у володіння іншої особи, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 МК України.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом враховується, що 25.11.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 №2612-VIII, пунктом 7 якого статтю 469 МК України доповнено частиною 4 такого змісту - передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавством забороняється здійснення передачі імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі, і саме за порушення такого нормативного правила законодавець передбачає відповідальність. При цьому, умовою, за якої не настає відповідальність за вказане порушення, є перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.09.2016 позивачем був ввезений на митну територію України автомобіль в режимі транзиту терміном до 10 діб який повинен був бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 Митного кодексу України.

Водночас, для митного оформлення 28.10.2021 автомобіль було надано іншою особою ОСОБА_2 , що не заперечується стороною позивача. При цьому, суд звертає увагу, що останнім було надано митному органу інвойс №б/н від 13.10.2021 року, де продавцем виступає РАSIEKA BANAХ, а покупцем ОСОБА_3 .

Отже, саме з 13.10.2021 автомобіль вважається таким, що переданий іншій особі ОСОБА_4 , який безпосередньо не ввозив такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщував його у митний режим транзиту.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування, поміщений у митний режим «транзит», у володіння, користування чи розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «транзит» станом на 13.10.2021 (дата договору купівлі-продажу), оскільки, як було підкреслено вище, за договором купівлі-продажу до покупця, як власника, переходить право володіння користування та розпорядження майном.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що перехід права на автомобіль мав місце після набрання чинності нормами частини 4 статті 469 Митного кодексу України. При цьому, відсутність у статті 469 МК України частини четвертої станом на час ввезення транспортного засобу на митну територію України в режимі транзит 22.09.2016 жодним чином не свідчить про непоширення її дії на правовідносини, які мали місце у жовтня 2021 року.

Постанова Київської митниці винесена 17.02.2022, тобто до спливу строків, передбачених ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України. Постанова Київської митниці від 17.02.2022 винесена особою, уповноваженою на розгляд справ про порушення митних правил (ст. 523 МК України). Усі процесуальні норми додержано під час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України посадова особа митного органу, яка розглядала справу з`ясувала всі необхідні обставини справи, а саме: митним органом встановлено, що ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб марки «RENAULT» модель КАNGOO VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , поміщений у митний режим «транзит», у користування особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України. Матеріали справи містять доказів, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1 . Обставини, які виключають притягнення особи до адміністративної відповідальності не встановлено. Обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд прийшов висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.02.2022 №6007/10000/21, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, Позивач вказує на те, що митним органом порушено порядок розгляду справи під час винесення постанови у справі про порушення митних правил, адже всупереч вимогам ст. 526 МК України, справа була розглянута без участі позивача.

Щодо права позивача на участь у розгляді справи про порушення митних правил.

Позивач зазначає, що він був позбавлений права надавати пояснення, оскільки не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

Позивач зазначив, що розгляд справи про порушення митних правил був призначений на 17 лютого 2022 року в приміщенні Київської митниці, адвокатом Мороз І.І. 14.02.2022 року було направлено заяву, у якій були викладені його заперечення щодо протоколу про порушення митних правил від 21.12.2021року №6007/10000/21.

Відповідно до ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Статтею 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митний орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 4 ст. 469 МК України.

При цьому, наведені правові норми, що закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на таку дату від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Суд звертає увагу на те, що позивач знав про наявність протоколу про порушення ним митних правил від 21.12.2021року №6007/10000/21.

Враховуючи зазначені приписи, суд зазначає, що відповідач належним чином виконав покладений на нього обов`язок щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, а тому доводи позивача про його неналежне повідомлення про розгляд справи, є безпідставними.

При цьому, суд звертає увагу на те, що та обставина щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил та, як наслідок, його неявка, не впливає на суть прийнятої Київською митницею Держмитслужби постанови у справі про порушення митних правил №6007/10000/21, оскільки доказів відсутності вини позивача у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Що стосується поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом то слід прийти до наступного.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач зазначає, що йому була скерована засобом поштового зв`язку та отримана ним 24.06.2024 року, разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, так як він був відсутній через введений воєнний стан в державі Україна за місцем свого проживання в с.Старичі, тому він не зміг раніше подати належним чином оформлену позовну заяву до суду, то суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 90, 121,241-246, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

строк для звернення до суду з позовною заявою -поновити.

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці Державної митної служби України №6007/10000/21 про порушення ним митних правил від 17.02.2022 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 15 квітня 2025 року

Позивач: ОСОБА_1

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Київська митниця Державної митної служби України

юридична адреса: 03124 м.Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А.

Суддя: Швед Н.П.