Справа № 320/14047/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Київ №320/14047/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши адміністративну справу у порядку письмового провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції від 21 лютого 2024 року № 96, яким за вчинення дисциплінарного проступку застосовано до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції з 29 лютого 2024 року;

- стягнути з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача середній заробіток (середній розмір грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 29 лютого 2024 року по день прийняття судового рішення;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача протиправно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, оскільки законні підстави для застосування спірного дисциплінарного стягнення були відсутніми, а застосований вид дисциплінарного стягнення не є пропорційним (співмірним) із вчиненим діянням. Відтак, на думку позивача, його вина у порушенні вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 р., відсутня.

Відповідач надав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає, що спірний наказ про звільнення позивача зі служби в поліції був прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Відповідач наголошує, що в позовній заяві не наведено жодного мотиву стосовно протиправності та незаконності спірного наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідач вказує, що позивач під час служби в поліції систематично піддавався дисциплінарним стягненням. Враховуючи те, що поведінка працівника Національної поліції України завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку, поведінка позивача є грубим порушенням службової дисципліни, а отже останній вчинив дисциплінарний проступок та, відповідно, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин був старшим лейтенантом поліції, інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП у Київській області ДПП) від 12.02.2024 р. №68 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» проведено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (далі БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП), що виразилось у непритягненні водіїв транспортних засобів до адміністративної відповідальності та нездійсненні безперервної відеофіксації вказаних подій на портативні відеореєстратори під час несення служби з 03.02.2024 по 09.02.2024.

Наказом Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) від 21.02.2024 №96 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог пунктів 3, 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статей 222, 254, 284 КУпАП, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзацу другого пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, службової телеграми ДПП від 15.08.2022 №408, пунктів 2.1.6, 2.1.7 розділу ІІ посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.12.2023 №2606, відповідно до частини дванадцятої статті 19, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту застосувати до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0000468), інспектора взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

З оскаржуваним наказом відповідача ОСОБА_1 ознайомлений 28.02.2024 р.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного наказу, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантований захист від незаконного звільнення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин суд повинен з`ясувати або спростувати наявність факту або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або наявність інших утисків прав та свобод позивача.

Разом з тим, суд враховує, що обсяг судового контролю в адміністративних справах, визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд повинен з`ясувати, чи були дії відповідача здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням установленої процедури, а також, чи було його рішення прийнято на законних підставах.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 та ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативноправових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Окрім того, в силу положень частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, присяги особи рядового і начальницького складу, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створені необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків, повазі до честі і гідності, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, окрім іншого, зобов`язує особу рядового і начальницького складу: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни особи рядового і начальницького складу незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність особи рядового і начальницького складу, що полягає в порушені ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством, а також у вчинені дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до особи, вина якої у вчинені дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

За приписами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейського можуть застосовуватися такі види дисциплінарного стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

З аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Порушення службової дисципліни ОСОБА_1 проявилось у невиконанні або неналежному виконанні таких приписів законів:

1) не вжив заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; не припинив виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, не здійснив провадження у справах про адміністративні правопорушення, не прийняв рішення про застосування адміністративних стягнень та не забезпечив їх виконання (пункт 3, 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»);

2) не розглянув справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху; не склав протокол про адміністративне правопорушення; не виніс жодної з постанов, які передбачені законодавством за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 222, 254, 284 КУпАП);

3) не дотримувався положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно не виконував свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»);

4) не був вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно не служив народу України; не знав закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; не вжив заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно не поінформував про це безпосереднього керівника; не утримався від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункти 1, 2, 5, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту);

5) поліцейські підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою, сьомою - дев`ятою статті 121, частиною третьою статті 121-3, частинами п`ятою і сьомою статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частинами третьою і п`ятою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, статтею 188-28 КУпАП, а за частиною третьою статті 127-4 поліцейськими підрозділів Департаменту внутрішньої безпеки (абзац другий пункт 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395);

6) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (пункт 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026);

7) з метою встановлення місцезнаходження, розшуку та притягнення до відповідальності осіб, у тому числі причетних до вчинення кримінальних правопорушень проти української державності, необхідно забезпечити перевірку осіб, щодо яких працівники патрульної поліції складають матеріали про адміністративні правопорушення, виносять постанови про адміністративні правопорушення, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, застосовують превентивні заходи за обліками ІПНП, насамперед щодо перебування в розшуку (службової телеграми ДПП від 15.08.2022 №408);

8) припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством; профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху (пунктів 2.1.6, 2.1.7 розділу ІІ посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.12.2023 №2606).

В той же час підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

В даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 по справі № 0240/2275/18-а та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 по справі № 807/73/18.

Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.01.2022 №620/397/21 та постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 №540/3193/21.

Незабезпечення поліцейським постійної роботи портативного відеореєстратора тягне негативні правові наслідки, оскільки створює перешкоди в належній реалізації функцій Поліції в зазначених сферах.

Сам факт забезпечення поліцейським постійної роботи портативного відеореєстратора під час виконання ним службових обов`язків й до їх закінчення, окрім передбачених Інструкцією №1026 винятків (виникнення у поліцейського особистого приватного становища), спричиняє шкідливі наслідки такої протиправної поведінки, обмежує доказування правомірності поведінки поліцейського.

Відсутність записів з портативних відеореєстраторів, фактично спрямовані на спотворення дійсних обставин дисциплінарної справи та можливе приховування факту вчинення працівниками поліції корупційного правопорушення.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Частинами 2, 4 ст. 15 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

Порядок утворення в органах (підрозділах) поліції дисциплінарних комісій та їх повноваження визначено Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893.

Пунктом 4 Положення передбачено, що Дисциплінарна комісія створюється із числа поліцейських та інших працівників органу (підрозділу) поліції, де призначено службове розслідування, або працівників інших органів (підрозділів) поліції за наявності згоди їх керівників, які мають відповідні знання та досвід служби (роботи) в поліції та відповідну фахову підготовку щодо предмета проведення службового розслідування.

Пункт 10 Положення забороняє включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт 1 розділу V Порядку № 893).

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 розділу VІ Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Відповідно до пункту 1 розділу VII Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Аналізуючи вищезазначене, суд вказує, що підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто невиконання або неналежне виконання ним своїх службових обов`язків.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 08.08.2019 у справі 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі 800/508/17, від 02.10.2019 у справі 804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення є заходом дисциплінарного впливу, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Згідно з п. 4 розділу V Порядку № 893, службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативноправових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, рапорту від 12.02.2024 № 1520/41/40/01-2024 та висновку дисциплінарної комісії від 16.02.2024, під час несення служби екіпажем у складі старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення (далі-ВМАЗ) управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (далі-УПП у Київській області ДПП) капітана поліції Євгенія Зінченка та старшого інспектора ВМАЗ батальйону патрульної поліції в селі Чайки УПП у Київській області ДПП капітана поліції Олексія Бугаєнка 10.02.2024 було перевірено виконання службових обов?язків особовим складом батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль (далі-БПП в м. Бориспіль) УПП у Київській області ДПП.

В ході проведення перевірки працівниками ВМАЗ було досліджено відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП в період з 03.02.2024 по 08.02.2024.

Так, під час проведення зазначеної перевірки працівниками ВМА3 було встановлено, що 04.02.2024 о 08 год 15 хв екіпажем у складі заступника командира роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капітана поліції Дмитра Банара та інспектора взводу № 2 роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (позивач) за адресою м. Бориспіль вуд. Київський Шлях 2/7 за порушення вимог дорожнього знаку 5.16 (Напрям руху по смугах) Правил дорожнього руху (далі-ПДР) України було зупинено автомобіль Пежо з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням А.

На відеозаписах, які містяться на портативних відеореєстраторах поліцейських (Банар - № 475749 та Німченко - № 475466) зафіксовано момент зупинки автомобіля та спілкування з водієм. Так, з відтворених відеозаписів, вбачається що під час спілкування працівниками поліції було встановлено що водій ОСОБА_3 є тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови Подільського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.01.2024 (ВП № 63939901). Додатково водій пояснив, що дійсно є боржником у зв?язку з несплатою аліментів та має заборгованість у понад 100 000 грн. оскільки на протязі 6 місяців проходив службу в ЗСУ та не мав можливості сплачувати вказані кошти.

Далі, в ході бесіди, водій просить поліцейських аби ті його відпустили та пропонує пригостити кавою. О 08 год. 22 хв. поліцейські прощаються з водієм та сідають до службового автомобіля, вимикаючи при цьому портативні відеореєстратори та спрямовують їх в торпеду автомобіля, що унеможливлює подальший перегляд відео, на цьому відеозапис припиняється.

Жодні адміністративні матеріали працівниками поліції стосовно вказаної події не складались.

04.02.2024 о 18 год. 46 хв. екіпажем Лемур-0152 у складі поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зупинено автомобіль Форд білого кольору під керуванням ОСОБА_6 та дві фури з напівпричепами. Однак, в ході перевірки встановлено, що момент спілкування ОСОБА_5 з водіями фур на відеореєстратор поліцейським не фіксувався. Відповідно до відомостей сформованого Звіту щодо причин перевірки, у зазначений проміжок часу окрім гр. З. за допомогою ІПНП поліцейськими більше ніхто не перевірявся.

Також, відповідно до звіту щодо причин перевірки системи ІПНП встановлено, що 09.02.2024 о 00 год. 13 хв. капітаном поліції ОСОБА_7 було здійснено перевірку особи М. На момент спілкування з особою ОСОБА_8 портативні відеореєстратори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були в зарядженому стані. Однак, жодні адміністративні матеріали стосовно особи М. вказаними поліцейськими не складались, відеозаписи спілкування у вказаний проміжок часу з будь-ким на реєстраторах працівників поліції відсутні.

Додатково перевіркою встановлено, що відповідно до даних з ІПНП особа ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за ст. 307 та ст. 309 КК України, а також до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, в тому числі за ст. 126 та ст. 130 КУпАП. Так, зокрема, 30.03.2023 року Голосіївським районним судом міста Києва особу М. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 12 місяців. 01.12.2020 Дніпровським районним судом м.Києва особу М. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 10 років.

Таким чином, перевіркою підсумовано, що в діях працівників поліції вбачається порушення пункту 5 розділу 1 наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», не дотримання вимог службової телеграми ДПП вих №408 від 15.08.2022 в частині не здійснення перевірки згідно з даними ІПНП осіб, щодо яких працівниками поліції застосовувались превентивні заходи та пункту 3 частини першої статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію».

Дослідивши матеріали службового розслідування, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок наявних у службовому розслідуванні доказів у їх сукупності, дисциплінарною комісією встановлено, що 04.02.2024 та 09.02.2024 інспектором взводу №2 роти №4 БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 порушено вимоги пунктів 3, 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статей 222, 254, 284 КУпАП, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», підпункту 2 пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, службової телеграми ДПП від 15.08.2022 № 408, пунктів 2.1.6, 2.1.7. 2.2.7 розділу II посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.12.2023 №2606.

Враховуючи викладене, дисциплінарна комісія відповідача дійшла висновку, що, згідно із частиною шостою статті 20 Дисциплінарного статуту, порушити перед начальником ДПП генералом поліції третього рангу Євгенієм Жуковим клопотання про застосування, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до інспектора взводу №2 роти №4 БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0000468), дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 3, 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статей 222, 254, 284 КУпАП, пунктів 1. 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», пунктів 1, 2, 5. 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 2 пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, службової телеграми ДПП від 15.08.2022 №408, пунктів 2.1.6, 2.1.7. 2.2.7 розділу ІІ посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.12.2023 № 2606.

Крім того, судом встановлено наступне.

Обставини, визначені частиною четвертою, п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту, які б пом?якшували відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 - відсутні.

Обставини, визначені частиною шостою статті 19 Дисциплінарного статуту, які обтяжують відповідальність у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 - вчинення дисциплінарного проступку повторно до знаття в установленому порядку попереднього стягнення, систематичне порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 (за період 2023 року - 9 службових розслідувань, 3 яких за фактом неналежного використання портативного відеореєстратора - 5) (пункт 2 частини шостої статті 19).

Зокрема, судом встановлено, що, відповідно до матеріалів особової справи (сторінки 14-16), ОСОБА_1 систематично піддавався дисциплінарним стягненням, а саме: «неповна посадова відповідність» наказ ДПП від 16.08.2018 №1123; «зауваження» наказ УПП у Київській області ДПП від 02.03.2021 №104; «догана» наказ УПП у Київській області ДПП від 01.04.2024 №160; «сувора догана» наказ УПП у Київській області ДПП від 22.11.2021 №479; «сувора догана» наказ УПП у Київській області ДПП від 06.10.2022 №218; «неповна службова відповідність» Наказ ДПП від 26.11.2022 №633; «догана» наказ УПП у Київській області ДПП від 14.07.2023 №226; «сувора догана» наказ УПП у Київській області ДПП від 20.09.2023 №301; «неповна службова відповідність» наказ ДПП від 01.12.2023 №656; «звільнення із служби в поліції» наказ ДПП від 21.02.2024 №96.

Крім того, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що вищевказані дії та поведінка старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , що здійснював зупинку та перевірку водіїв осіб А. та М., а також водіїв вантажних транспортних засобів, які були як посадові особи, розглянути справу про адміністративне правопорушення, та вжити відповідних заходів щодо фіксування події на портативний відеореєстратор та притягнення водіїв до адміністративної відповідальності, призвели до підриву авторитету органів поліції, формування негативної думки в населення про поліцію, дискредитації звання працівника поліції, та свідчить про особисту недисциплінованість, недотримання вимог законодавства та Присяги працівника поліції.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах від 20.06.2018 у справі №813/4074/16, від 14.04.2021 в справі №320/3085/20, в межах яких Верховний Суд дійшов висновку, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту, поліцейський повинен уникати вчинення дії, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку відповідача про те, що дисциплінарний проступок, вчинений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 є таким, що дискредитує честь держави, нівелює довіру суспільства та громадян до поліції та є несумісним із займаною посадою.

Відтак, наказ відповідача від 21.02.2024 №96, прийнятий внаслідок вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог пунктів 3, 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статей 222, 254, 284 КУпАП, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзацу другого пункту 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, службової телеграми ДПП від 15.08.2022 №408, пунктів 2.1.6, 2.1.7 розділу ІІ посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.12.2023 №2606, відповідно до частини дванадцятої статті 19, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту про застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0000468), інспектора взводу №2 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є обґрунтованим та законним.

Як встановлювалось судом вище, з оскаржуваним наказом відповідача ОСОБА_1 ознайомлений 28.02.2024 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вказує, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статут Національної поліції України, а також Присягу поліцейського.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач в межах обставин справи, які викладені в позові та досліджувалися безпосередньо судом, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому суд вказує на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також, не підлягають задоволенню й позовні вимоги позивача про поновлення позивача на займаній перед звільненням посаді, стягнення середнього заробітку (середнього розміру грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, а також допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, оскільки є похідними від основної позовної вимоги, у задоволенні якої суд відмовляє.

З метою дотримання принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

З огляду на вищенаведене, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано.

За визначенням ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні ч. 1 ст. 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч. 2 вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.