Справа № 284/146/25
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 284/146/25

Головуючий у 1-й інстанції: Діброва О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Народицького районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВП №1 Островського Юрія Сергійовича, ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності й закриття провадження в справі,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Народицького районного суду Житомирської області з позовом до поліцейського ВП №1 Островського Юрія Сергійовича й ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності й закриття провадження в справі.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу просив суд здійснювати розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 лютого 2025 року поліцейським ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Островським Юрієм Сергійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 (позивача по справі) піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що останній 23 лютого 2025 року о 19 год 36 хв на 61 км автодороги Київ-Вишгород-Десна-Чернігів керував транспортним засобом без чинного страхового поліса, чим порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, що підтверджується копією постанови серії ЕНА №4136299 (а.с.7-8).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факту керування ним транспортним засобом без чинного страхового поліса у зазначені в оскаржуваній постанові час та місці, однак, вважає постанову протиправною з огляду на те, що поліцейський, який виніс постанову, не мав причин для зупинки його транспортного засобу, а в послідуючому зазначив в постанові не транспортний засіб, яким керував позивач ВАЗ-21070, а мотоцикл моделі Lifan LF 150-10B, що, на думку позивача, є істотним порушенням його прав. Крім цього, позивач вважає, що поліцейський позбавив його можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 251 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо тверджень позивача про протиправність оскаржуваної ним постанови з огляду на те, що поліцейський не мав підстав для зупинки транспортного засобу, суд зважає на таке.

Як свідчать матеріали справи, у надісланому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що причиною зупинки автомобіля, яким керував позивач, було те, що у автомобіля не працював правий задній стоп-сигнал.

Зазначене твердження представника позивача узгоджується зі змістом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого разом із відзивом на позовну заяву.

Крім цього, суд зважає ще й на таке.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що твердження позивача про безпідставність зупинки транспортного засобу, яким він керував, є необґрунтованим.

Щодо тверджень позивача про протиправність оскаржуваної ним постанови з огляду на те, що поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а в постанові помилково зазначено транспортний засіб, суд зважає на таке.

Частиною третьою статті 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, що передбачені частиною першою статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно частини 7 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Крім цього, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що поліцейський був зобов`язаний до винесення постанови скласти протокол про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 23 лютого 2025 року о 19 год 36 хв на 61 км автодороги Київ-Вишгород-Десна-Чернігів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса, чим порушив підпункт «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Наведене підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи.

Однак, дослідивши зміст оскаржуваної постанови та відеозапис, колегія суддів встановила, що в ній зазначено невірний транспортний засіб, на якому рухався позивач, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з тим, досліджені матеріали адміністративної справи вказують на вчинення позивачем правопорушення.

Ці обставини не дають можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

За встановлених обставин справи саме таким чином і мав діяти суд першої інстанції.

З цих підстав, виходячи із згаданих повноважень, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування спірної постанови з направленням справи на новий розгляд уповноваженим органом.

Новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього. З іншого боку відповідач матиме можливість усунути ті недоліки своїй попередніх дій, які згадувалися судом раніше.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що також має наслідком його скасування.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати прийнявши нову постанову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року скасувати.

Прийняти нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4136299 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КупАП від 23.02.2025 відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 126 КУпАП направити до ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області на новий розгляд.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Ватаманюк Р.В.