Справа № 686/6416/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/6416/25
Провадження № 2-а/686/131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Хараджі Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Польної Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану та підписану його представником адвокатом Талалай Марією Олександрівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2025 року представник позивача, адвокат Талалай М.О. звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з даним позовом, мотивуючи тим, що 07 лютого 2024 року помічник начальника ТЦК та СП з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодший лейтенант юстиції Ярмолюк А.О. склав протокол №335 про те, що громадянину ОСОБА_1 з метою уточнення військово-облікових даних засобами поштового зв`язку через АТ "УКРПОШТА" було направлено повістку від 09.10.2024 для прибуття до ТЦК та СП до 26.10.2024. у визначені час та дату громадянин ОСОБА_1 не з`явився, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 28 лютого 2025 року о 14 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 прибув на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його повідомили про перенесення розгляду на 03 березня 2025 року. 03 березня 2025 року позивач в чергове прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд справи, однак йому відразу вручили постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №2229 датовану 28.02.2025 року. Вказаними діями представники центру комплектування порушили припис ст. 268 КУпАП, оскільки провели розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та позбавили його можливості надати докази, ознайомитись з матеріалами справи, скористатись правничою допомогою адвоката. З постанови №2229 від 28 лютого 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 , якою визнано військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у вигляді 17000 грн. вбачається, що така прийнята в результаті неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки. З позиції відповідача слідує, що з метою уточнення облікових даних, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , повістку №1825339 від 09.10.2024 року для прибуття до ТЦК та СП до 26.10.2024 року. У визначені в повістки дату і час, гр. ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку ТЦК та СП не повідомляв. У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та за наслідками невиконання вимог оповіщення, представником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №335 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також у постанові зазначено, що ОСОБА_1 згідно інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональні дані актуалізував, пройшов ВЛК у 2024 році.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтовано та незаконною, а тому просить суд її скасувати, з огляду на наступне. Військовозобов`язаний ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 має актуальний військово-обліковий документ 0. у позивача наявний електроний військово-обліковий документ. усі актуальні дані відображені у за стосунку «Резерв+». Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про оформлення відстрочки від призову на підставі абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». про повістку направлену АТ «Укрпошта» йому було невідомо до візиту у ТЦК, позивачу жодних сповіщень з пошти не надходило. з 08 травня 2024 року по 01 листопада 2024 року позивач перебував поза межами України. вказане унеможливлює отримання повістки від 09.10.2024 року для прибуття до центру комплектування 26.10.2024 року. Також звертає увагу суду, що ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно, з метою оформлення військово-облікового документа через втрату попереднього, а також для оформлення відстрочки. за таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є відсутнім. Тому, просив визнати протиправною та скасувати постанову №2229 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 28.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, постановлену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 , а справу про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2025 року, вказаний адміністративний позов передано на розгляд судді Хараджі Н.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2025 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Також, витребувались у ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1, вчинене ОСОБА_1 , за результатами якої винесено постанову №2229 від 28.02.2025 року, однак ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року не було виконано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 має актуальний військово-обліковий документ 0. У позивача наявний електронний військово-обліковий документ. усі актуальні дані відображені у за стосунку «Резерв+». Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про оформлення відстрочки від призову на підставі абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно позиції позивача про повістку направлену АТ «Укрпошта» йому було невідомо до візиту у ТЦК, позивачу жодних сповіщень з пошти не надходило. З 08 травня 2024 року по 01 листопада 2024 року позивач перебував поза межами України. Вказане унеможливлює отримання повістки від 09.10.2024 року для прибуття до центру комплектування 26.10.2024 року. Також ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно, з метою оформлення військово-облікового документа через втрату попереднього, а також для оформлення відстрочки. Вказані обставини стороною відповідача не спростовані.

Зазначене свідчить про те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел уникнути військового обов`язку, оскільки він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 метою оформлення військово-облікового документа через втрату попереднього, а також для оформлення відстрочки.

За результатами розгляду протоколу 28.02.2025 року складено постанову № 2229 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та накладено штраф у сумі 17000 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що з метою уточнення облікових даних, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» було направлено на адресу : АДРЕСА_1 , повістку №1825339 від 09.10.2024 для прибуття до ТЦК та СП не повідомляв. У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_4 було скеровано електронне звернення №Е287047 від 28.11.2024 до Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про розшук даного громадянин, доставлення його ТЦК та СП для складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

При цьому згідно долученого до матеріалів справи протоколу про адміністративне правопорушення ввід 07.02.2025 року ОСОБА_1 зазначав, що з відправкою йому повістки ознайомлений та проінформований не був, в цей період перебував за межами країни, на підтвердження чого долучив копію закордонного паспорту. Проте вказані обставини під час ухвалення постанови № 2229 від 28.02.2025 року стороною відповідача перевірені не були та жодним чином не враховані від час ухвалення оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"(в редакції від 30.06.2023) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІособливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1 ст. 8 КУпАП беззаперечно визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2, 3 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ТЦК та СП до 26.10.2024 року за повісткою.

Оскільки сам відповідач безпосередньо викликав ОСОБА_1 до ТЦК та СП до 26.10.2024 року, то останній був обізнаний про неявку позивача, а дата неявки особи - є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

Як слідує з правових висновків, викладених в п.17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

В той же час, оскільки оскаржувана постанова містить дату вчинення позивачем правопорушення, тому воно не носить характеру триваючого правопорушення.

Наведений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленим в постанові від 17.07.2019 в справі № 601/952/16.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення №2229 від 28.02.2025 року зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постанова носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи, відсутні відомості про наявність доказів, які б підтверджували зазначені в постанові обставини, не зазначено якими доказами керувались при прийнятті рішення, а також не надано оцінку пояснень ОСОБА_1 , зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.02.2025 року.

Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому позовна заява щодо скасування постанови є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 №2229 від 28 лютого 2025 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_5 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду складене та підписане 15.04.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа