Справа № 420/38555/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38555/24

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. Час і місце ухвалення: 15.01.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо не проведення, на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 31.10.2024р., опитування свідків згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області вчинити дії щодо опитування свідків, а саме: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 31.10.2024р., згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1. Акти опитування свідків передати на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ «Аннфіл» (Республіка Польща);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ «Аннфіл» (Республіка Польща);

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області після завершення процедури опитування свідків, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що в жовтні 2024 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Подану заяву, за принципом екстериторіальності розгляду заяв, розглянуто ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 07.11.2024р. №97 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на відсутність у позивача необхідно страхового стажу 31 рік. При цьому, до страхового стажу територіальним органом ПФУ не зараховано період її роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ «Аннфіл» (Республіка Польща), оскільки відсутній формуляр-зв`язок підтвердження стажу роботи, набутого на території Республіки Польща. Такі дії ГУ ПФУ в Тернопільській області ОСОБА_1 вважає незаконними та зазначала, що чинним законодавством на неї не покладено обов`язку надання відповідного формуляр-зв`язку та саме орган ПФУ мав вчинити всі залежні від нього дії щодо одержання відповідного формуляру. Стаж роботи на території Республіки Польща підтверджується наданою позивачем довідкою з відділу соціального страхування в Ополе. Також, позивач стверджувала, що так як вона загубила свою трудову книжку та відсутні відповідні архівні дані підприємства, яке розташоване на тимчасово окупованій території, то нею разом із заявою про призначення пенсії подавалася заява про підтвердження стажу роботи в Новокаховському комбінаті громадського харчування в періоди з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. в порядку, визначеному постановою КМУ від 12.08.1993р. №637. Однак, вказану заяву проігноровано органом ПФУ, працівники якого фактично самоусунулися від покладених на них обов`язків, що призвело до протиправного не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Новокаховському комбінаті громадського харчування (3 роки 8 місяців 21 день).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 15.01.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що право ОСОБА_1 на зарахування до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, періоду її роботи в Республіці Польща прямо передбачено положеннями Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, ратифікованою Законом України від 05.09.2013р. №458-VII. До того ж, наданими позивачем довідками компетентних органів Республіки Польща підтверджено її стаж з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ «Аннфіл» та сплата страхових внесків. Під час вирішення спору судом першої інстанції помилково застосовано законодавство щодо отримання польської пенсії, в той час як ОСОБА_1 зверталася із заявою про отримання української пенсії. Більше того, судом не враховано, що підтвердження стажу, набутого за кордоном, здійснюється безпосередньо органами Пенсійного фонду України за допомогою надсилання відповідних формулярів. Звертатися до пенсійних органів інших країн заявнику особисто не потрібно. Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1, визначено перелік документів, які особа має надати до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких відсутній формуляр зв`язку.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності органів ПФУ щодо не опитування свідків та зобов`язання вчинити дії з приводу їх опитування. Жодних доводів і обґрунтувань щодо відмови в задоволенні позову в цій частині оскаржуване рішення не містить.

ГУ ПФУ в Херсонській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що у відповідності до положень Порядку №637 підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, показаннями свідків можливе лише коли наявна трудова книжка і якщо в ній є записи з виправленнями або недостовірні чи не точні записи про періоди роботи. Норми Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ від 10.11.2006р. №18-1, на які посилається ОСОБА_1 , поширюються виключно на підтвердження періодів роботи на підприємствах, установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, АРК та м.Севастополі. Новокаховська міська територіальна громада відсутня у переліку тимчасово окупованих територій відповідних областей. Відповідач, також, зазначив, що особа, яка працювала в Україні і Польщі, має право на зарахування відповідних періодів до страхового стажу для визначення права на пенсію та призначення пенсії за віком в обох країнах лише у разі дотримання певної процедури.

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ГУ ПФУ в Херсонській області на апеляційну скаргу, в якому зазначила вона не зверталася за оформленням польської пенсії (пенсії за трудовий стаж, набутий на території Польщі), а тому жодних обов`язків, пов`язаних з оформленням формулярів, не має. Що ж до опитування свідків, то пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 чітко визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи №637. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії №18-1.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 жовтня 2024 року звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала: довідки відділу соціального страхування в Ополе від 06.09.2024р., в яких зазначено, що ОСОБА_1 з 27.03.2023р. по 31.01.2024р. та з 01.02.2024р. перебуває на обліку в органах соціального страхування як особа, яка виконує агентський договір, договір підряду або договір про надання послуг у платника ТОВ «Аннфіл»; довідки ТОВ «Аннфіл» про виконання позивачем робіт на посаді прибиральниці; заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії , на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, в якій зазначила, що у період з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. разом з нею в Новокаховському комбінаті громадського харчування працювали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які можуть це підтвердити.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (не менше 31 років).

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 27 років 03 місяці 22 дні.

За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи в Республіці Польща з 2022 року по 2024 рік, оскільки відсутній формуляр-зв`язку підтвердження стажу роботи, набутого на території Республіки Польща.

При цьому, рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 не містить відомостей щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. в Новокаховському комбінаті громадського харчування.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку стажу відповідний стаж не враховано територіальним органом ПФУ до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 про відмову в призначенні пенсії, а також з правомірністю дій органу ПФУ щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. у ТОВ «Аннфіл» (Республіка Польща) та не розгляду заяви від 31.10.2024р. про опитування свідків для підтвердження стажу роботи в Новокаховському комбінаті громадського харчування ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, визнав обґрунтованими доводи представника відповідача, що страховий стаж, набутий позивачем на території Республіки Польща, враховується для визначення права на пенсію в Україні, але за умови підтвердження даного стажу в установленому законодавством порядку, чого у спірних правовідносинах не має місця. З цих підстав суд дійшов висновку про правомірність рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 та відсутність підстав для його скасування.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р. (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

За приписами ст.4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Таким чином, регулювання спірних правовідносин здійснюється з врахуванням міжнародних договорів.

При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надала документи про роботу в Республіці Польща у період з 27.03.2023р. по 31.08.2024р., тобто, зауважувала на необхідності зарахування такого періоду до свого страхового стажу.

Зокрема, як вже зазначалося, позивачем до заяви долучено скановані копії довідок з ZUS (Управління соціального страхування) в Ополе від 06.09.2024р. з офіційним перекладом з польської на українську мову, якими підтверджено наявність стажу роботи з 27.03.2023р. по 31.08.2024р. на території Республіки Польща.

Крім того, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надано скановані копії довідок ТОВ «Аннфіл» від 06.09.2024р. з офіційним перекладом з польської на українську мову про виконання позивачем на підставі договору підряду у період з 27.03.2023р. по 31.01.2024р. та з 01.02.2024р. робіт на посаді прибиральниці.

З вказаних довідок слідує, що компетентні органи Республіки Польща підтверджують стаж роботи позивача на території їх держави.

Надаючи вищенаведені документи позивач заявила органу ПФУ про наявність стажу, отриманого на території іншої держави, з якою в Україні укладений міжнародний договір у галузі пенсійного забезпечення.

За позицією відповідачів, з якими погодився суд першої інстанції, для зарахування стажу роботи, набутого в Республіці Польща, позивач має звернутися по допомогу до Пенсійного фонду України з зазначеним пакетом документів для оформлення формулярів зв`язку, форма яких чітко затверджена. Після отримання ПФУ офіційної відповіді від Республіки Польща буде прийнято рішення про зарахування стажу для визначення права на пенсію. Документи, надані позивачкою, не є встановленими формулярами зразку та не підтверджують стаж роботи за кордоном.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

З 01.01.2014р. набула чинності Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012р. (далі - Угода), ратифікована Законом №458-VII від 05.09.2013р.

Відповідно до п.4 ст.2 Угоди ця Угода застосовується: стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується: пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.10 Угоди періоди страхового стажу, набуті відповідно до законодавства кожної із Договірних Сторін, враховуються, у разі необхідності, при визначенні права на допомогу та періоду її виплати, за умови, якщо вони не співпадають.

Відповідно до ст.12 Угоди якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність набуття, збереження або поновлення права на пенсію від набуття страхового стажу, то компетентна установа цієї Договірної Сторони враховує, у необхідному обсязі, страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони так, ніби цей страховий стаж набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, за умови, що цей стаж не співпадає.

Згідно ст.2 Адміністративного договору щодо застосування Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, підписаного 18 травня 2012 року, Установи зв`язку, вказані у пункті 1, погоджують спільні процедури та двомовні формуляри, необхідні для застосування Угоди та цього Адміністративного договору.

4-5 лютого 2014 року у м. Львові відбулася зустріч представників Пенсійного фонду України та Установи соціального страхування Республіки Польща (ZUS) щодо узгодження процедур дій та бланків формулярів зв`язку, передбачених для застосування при реалізації Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка була підписана 18 травня 2012 року, які були оформлені відповідним Протоколом.

Згідно вказаного Протоколу сторони, на виконання пункту 2 статі 2 Адміністративного договору щодо застосування Угоди було обговорено та погоджено двомовні формуляри стосовно пенсійного забезпечення для співпраці при реалізації положень Угоди: для Української Сторони UA-PL 5, UA-PL 6, UA-PL 8, UA-PL 9, UA-PL 10 та UA-PL 12; для Польської Сторони PL-UA 5, PL-UA 6, PL-UA 7, PL-UA 11, PL-UA 12 та PL-UA 13. Зразки формулярів додано до Протоколу.

Якщо проаналізувати зміст вищенаведених формулярів зв`язку, то можна дійти висновку, що формуляри UA-PL 5, UA-PL 6, UA-PL 8, UA-PL 9, UA-PL 10 та UA-PL 12 заповнюються компетентним органом Республіки Україна та надсилаються компетентному представницькому органу Республіки Польща. Формуляри PL-UA 5, PL-UA 6, PL-UA 7, PL-UA 11, PL-UA 12 та PL-UA 13 - навпаки.

Формуляр зв`язку UA-PL 5 не містять жодного розділу, який передбачав би підпис особи, яка звертається за пенсією. Але, при цьому, наявний розділ 9 «Установа, що заповнює формуляр» з підрозділами 9.1 «Назва», 9.2 «Адреса», 9.3 «Печатка», 9.4 «Дата», 9.5 «Підпис». Отже, формуляр зв`язку є документом, який заповнюється та надсилається саме компетентним органом державної влади, а не особою, яка набула стаж роботи на території іншої договірної сторони міжнародної угоди.

На користь такого висновку колегії суддів свідчить і те, що пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014р. №13-1) визначено перелік документів, які особа має подати органу ПФУ до заяви про призначення пенсії за віком, і серед таких документів відсутні формуляри зв`язку UA-PL 5, UA-PL 6.

Відповідно, чинне законодавство не покладає на особу, яка звертається за призначенням пенсії, обов`язку надати органу ПФУ формуляр зв`язку, а його відсутність не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії, як і підставою для відмови зарахувати певний період трудової діяльності до страхового стажу.

ГУ ПФУ у Тернопільській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.10.2024р., у разі сумнівів щодо періодів трудової діяльності позивача на території Республіки Польща, мало обов`язок вчинити всі залежні від нього дії з метою одержання необхідного формуляру, а не приймати безпідставне рішення про відмову у призначенні пенсії.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Що ж до зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. в Новокаховському комбінаті громадського харчування колегія суддів зазначає наступне.

Сторонами у справі не заперечується відсутність у ОСОБА_1 трудової книжки, яка, у відповідності до ст.62 Закону №1788-ХІІ, є основним документом, що підтверджує стаж роботи

Як стверджує позивач, трудову книжку вона загубила, у зв`язку з чим подала до органу ПФУ разом із заявою про призначення пенсії від 31.10.2024р. заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, в якій зазначила, що у період з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. разом з нею в Новокаховському комбінаті громадського харчування працювали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які можуть це підтвердити.

Рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 не містить відомостей щодо розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 , однак стаж роботи з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. в Новокаховському комбінаті громадського харчування не враховано територіальним органом ПФУ до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, що підтверджується розрахунком страхового стажу, наявним в матеріалах справи.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не надав правову оцінку діям ГУ ПФУ в Тернопільській області у відповідній частині.

При цьому, як слідує за змісту відзивів на позовну заяву та на апеляційну скаргу, відповідачі заперечують наявності у них обов`язку опитування свідків згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1, на чому наполягає ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку позовним вимогам у відповідній частині колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно наявного в матеріалах справи листа Архівного відділу Новокаховської міської ради №01-21/34 від 16 квітня 2024 року, надати інформацію про підтвердження трудового стажу роботи ОСОБА_1 в Комбінаті суспільного харчування міста Нова Каховка в період з 1983 року по 1997 рік, де вона працювала поваром, а також в ТОВ «Дружба» () в період з 1991 року по 1998 рік, де вона працювала поваром, немає можливості. Архівний відділ Новокаховської міської ради та Трудовий архів міста знаходяться на території міста Нова Каховка, що перебуває під тимчасовою окупацією. Доступу до будівлі та архівних документів немає. Рекомендовано звернутися з повторним запитом після деокупації території міста Нова Каховка.

Згідно листа Державного архіву Херсонської області №05-12/0-24/377 від 25 квітня 2024 року, відповідно до Положення про державний архів області, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 16 квітня 2018 року №289, державний архів області не зберігає документи з кадрових питань (особового складу) працівників, які можуть підтвердити період роботи. До початку окупації Херсонської області російськими військами документи «Новокаховський комбінат громадського харчування», Новокаховське виробничо-торгівельне підприємство «Меркурій» знаходились на зберіганні в архівному відділу Новокаховської міської ради за адресою: вул. Гагарина, буд. 8, м. Нова Каховка. Нині ця територія тимчасово окупована, тому переадресувати запит за приналежністю немає змоги. Документи з кадрових питань (особового складу) працівників ТОВ «Дружба» на зберігання до державного архіву області не надходили, місце їх знаходження архіву не відоме, тому надати довідку про стаж роботи немає змоги.

З наведеного вбачається відсутність документів про наявний стаж роботи позивача в Новокаховському комбінаті громадського харчування і неможливість одержання їх внаслідок відсутності архівних даних з незалежних від неї причин.

Згідно п.17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

З аналізу вказаних норм слідує, що у разі відсутності трудової книжки та інших документів про стаж, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, визначені Порядком №637, серед яких показання не менше двох свідків, які знали особу по спільній з нею роботі на одному підприємстві, установі, організації і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку №637. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1.

В порушення вказаних норм ГУ ПФУ в Тернопільській області проігнорувало заяву ОСОБА_1 від 31.10.2024р. про підтвердження стажу роботи з 01.10.1983р. по 12.11.1984р. та з 05.07.1990р. по 29.09.1991р. в Новокаховському комбінаті громадського харчування (підприємстві, яке наразі є ліквідованим, а архівна установа розташована на тимчасово окупованій території) показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З вказаного слідує, що посадові особи відповідача фактично самоусунулися від виконання покладених на них чинним законодавством обов`язків.

ГУ ПФУ в Херсонській області посилається на те, що Порядок №18-1 визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території). А відтак, за висновками відповідача, опитування свідків згідно вимог Порядку №18-1 не може бути проведено.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки пунктом 4.2 Порядку №22-1 чітко визначено, що опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку №637 проводиться згідно із пунктом 12 Порядку №18-1.

Згідно п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Підсумовуючи наведене у сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що ГУ ПФУ в Тернопільській області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 31.10.2024р. не дотримано вимог п.4.7 Порядку №22-1 щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії.

А відтак, рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи необхідним є вчинення органом ПФУ певних дій, про які йдеться у даній постанові, для ефективного захисту прав позивача колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати орган ПФУ повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 31.10.2024р. відповідно до Закону №1058-IV, з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові.

Визначаючись щодо того хто має повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення (перерахунок) пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним органом у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Тернопільській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву про призначення пенсії та прийняло спірне рішення про відмову в її призначенні. Відтак саме на вказаний орган ПФУ має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи, що при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а також не правильно застосовано норми матеріального права, тому, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч.6 ст.139 КАС України)

При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено 968,96 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату від 12.12.2024р. №5517-2555-9163-8303, а при поданні апеляційної скарги 4360,32 грн. судового збору, про що свідчать квитанції про сплату від 04.02.2025р. №3112-9339-9582-3414 та від 16.02.2025р. №4117-6851-9511-5043.

А відтак, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на користь ОСОБА_1 з ГУ ПФУ в Тернопільській області підлягає стягненню 2664,64 грн. судового збору, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року скасувати.

Прийняти по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2024р. №97 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.10.2024р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», з урахуванням висновків суду, викладених в цій постанові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривень 64 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова