Справа № 340/6901/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/6901/24
(суддя Дегтярьова С.В., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №340/6901/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкової вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 жовтня 2024 року звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області згідно з яким, просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-176738-52 від 13.05.2021 р. в сумі 21969,20 грн винесену Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування у розмірі 21969,20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки позивач хоча і був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, проте, фактично підприємницьку діяльність не здійснював, при цьому у спірний період за неї ЄСВ сплачувалося роботодавцем за місцем працевлаштування.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2021 року №Ф-176738-52. У задоволені іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї регулярно нараховував та сплачував роботодавець, що, в свою чергу, виключає обов`язок позивача щодо сплати нею єдиного внеску у період, коли вона була найманим працівником, а не фізичною особою-підприємцем, при цьому відповідачем не надано доказів отримання позивачем доходу від підприємницької діяльності у період з 2018 року по грудень 2020 року. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про передчасність вимог позивача щодо зобов`язання відповідача виключити з інформаційної системи органів ДПС та індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове держане страхування у розмірі 21969,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтовано тим, що заборгованість зі сплати єдиного внеску платника ОСОБА_1 станом на 19.01.2021 року становить 21969,20 грн, а тому, враховуючи те, що позивачем за період з 01.01.2016 року по 05.12.2024 року самостійно єдиний внесок до контролюючого органу не сплачувався вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2021 року №Ф-176738-52 сформовано у відповідності до вимог законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 01.08.1995 та перебувала на обліку у податковому органі як платник податків. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 19.03.2021 до реєстру включено відомості про припинення підприємницької діяльності (а.с.19-20).

Як вбачається з довідки АТ «Ельворті» від 15.10.2024 р. №177, позивач в період з 01.10.2012 року та по теперішній час працює у АТ «Ельворті» на посаді комірника (а.с.13).

На підставі даних інформаційної системи податкового органу, інтегрованої картки по єдиному соціальному внеску ОСОБА_1 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 13.05.2021 р. №Ф-176738-52 про сплату єдиного соціального внеску на загальну суму 21969,20 грн (а.с.8).

Як встановив суд першої інстанції та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 отримала цю вимогу 22.10.2024 року (а.с.12). Законність та обґрунтованість вищезазначеної вимоги є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону №№ 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.

Пунктом п`ятим частини першої цієї статті до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або осіб, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Платниками єдиного внеску є роботодавці та особи, які забезпечують себе працею самостійно (у т.ч. фізичні особи - підприємці).

В силу вимог статті 4 Закону №2464-VI роботодавців та фізичних осіб - підприємців визначено окремими платниками єдиного внеску.

В силу вимог Закону №2464-VI за найманого працівника єдиний внесок сплачує роботодавець; фізична особа - підприємець сплачує єдиний внесок самостійно.

Зазначені механізми передбачені з метою участі усіх без винятку працюючих осіб (у тому числі, і тих, що забезпечують себе працею самостійно) у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року прийнятої у справі № 440/2149/19 зробив висновок про те, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.10.2012 року і по теперішній час працює у АТ «Ельворті» на посаді комірника (а.с.13), тобто обов`язок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період роботи позивача у АТ «Ельворті» покладений на роботодавця.

Тобто, позивач у період 01.10.2012 та на час видачі довідки 15.10.2024 року, перебувала у трудових відносинах та, як наслідок, у роботодавця за вказаний період виник обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми нарахованої позивачу до виплати заробітної плати за видами виплат, та сплачували його (єдиний внесок) за позивача у встановленому законом порядку, в розмірі, не меншому мінімального страхового внеску за місяць.

Враховуючи те, що у позивач була застрахованою особою і платником єдиного внеску за неї був роботодавець, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування позивачу заборгованості зі сплати ЄСВ за вказаний період є протиправним, як наслідок оскаржувана позивачем вимога щодо нарахування заборгованості зі сплати ЄСВ є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що відповідачем до суду не надано будь-яких доказів, що позивачем отримувався дохід у вищезазначений період від здійснення підприємницької діяльності.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі №340/6901/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва