Справа № 520/1783/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. справа № 520/1783/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» Департаменту північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» Департаменту північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому просить суд (з урахуванням ухвали суду від 06.02.2025 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог та уточнень позовних вимог): визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» Департаменту північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, вул. Лелюківська, буд. 1, м. Харків, 61030) щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку за роботу у нічний час та святкові дні та здійснити відповідні виплати за період з 15.01.2019 року по 09.11.2020 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку за роботу у нічний час та святкові дні за період з 15.01.2019 року по 09.11.2020 року є протиправною, а тому вважає свої права порушеними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства. При цьому, зазначив, що розрахунок за роботу у нічний час та святкові дні за період з 15.01.2019 року по 09.11.2020 року позивачу був зроблений у відповідності до норм чинного законодавства. Правові підстави для перерахунку за роботу у нічний час за період 15.01.2019 рік по 09.11.2020 рік ОСОБА_1 відсутні. Також, посилався на порушення строків звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з чим, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

ОСОБА_1 , в період з 15.01.2019 по 09.11.2020 проходив службу в Державній установі «Диканівська виправна колонія №12» Департаменту північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та у відповідності до Наказу Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» №221/ос-20 від 09.11.2020 позивач звільнений зі служби згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 Ззаконом України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Ці обставини відповідачем не заперечуються.

Позивач вважає, що нарахування за роботу в нічний час за період з 15.01.2019 по 09.11.2020 відповідачем здійснювалось не у повному обсязі.

Відповідно до довідки про нарахування та виплату додаткової премії за роботу у нічний час за період проходження служби позивача за період з 15.01.2019 по 09.11.2020, позивачу нараховувалась та виплачувалась наступна сума:

- за лютий 2019 (42 години) - 157,70 грн. (виплачено у березні 2019), з розрахунку: 3000/160*0,2*42=157,70;

- за березень 2019 (48 годин) - 192,50 грн. (виплачено у квітні 2019), з розрахунку: 3000/160*0,2*48=192,50;

- за квітень 2019 (48 годин) - 171,44 грн. (виплачено у травні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,44;

- за травень 2019 (48 годин) - 171,44 грн. (виплачено у червні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,44;

- за червень 2019 (48 годин) - 200,00 грн. (виплачено у липні 2019), з розрахунку: 3000/144*0,2*48=200,00;

- за липень 2019 (24 години) - 78,26 грн. (виплачено у серпні 2019), з розрахунку: 3000/184*0,2*24=78,26;

- за серпень 2019 (24 години) - 85,72 грн. (виплачено у вересні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*24=85,72;

- за вересень 2019 (48 годин) - 171,43 грн. (виплачено у жовтні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,43;

- за жовтень 2019 (42 години) - 150,00 грн. (виплачено у листопаді 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*42=150,00;

- за листопад 2019 (42 години) - 150,01 грн. (виплачено у грудні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*42=150,01;

- за грудень 2019 (48 годин) - 171,43 грн. (виплачено у грудні 2019), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,43;

- за січень 2020 (48 годин) - 171,43 грн. (виплачено у лютому 2020), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,43;

- за березень 2020 (42 години) - 150,00 грн. (виплачено у квітні 2020), з розрахунку: 3000/168*0,2*42=150,00;

- за квітень 2020 (42 години) - 150,00 грн. (виплачено у травні 2020), з розрахунку: 3000/168*0,2*42=150,00;

- за травень 2020 (48 годин) - 189,48 грн. (виплачено у червні 2020), з розрахунку: 3000/152*0,2*48=189,48;

- за червень 2020 (36 годин) - 135,00 грн. (виплачено у липні 2020), з розрахунку: 3000/160*0,2*36=135,00;

- за липень 2020 (48 годин) - 156,53 грн. (виплачено у серпні 2020), з розрахунку: 3000/184*0,2*48=156,53;

- за серпень 2020 (36 годин) - 135,00 грн. (виплачено у вересні 2020), з розрахунку: 3000/160*0,2*36=135,00;

- за вересень 2020 (42 години) - 143,19 грн. (виплачено у жовтні 2020), з розрахунку: 3000/176*0,2*42=143,19;

- за жовтень 2020 (48 годин) - 171,43 грн. (виплачено у листопаді 2020), з розрахунку: 3000/168*0,2*48=171,43.

Не погодившись із повнотою оплати часу служби за роботу у нічний час та святкові дні, позивач ініціював даний спір.

Стосовно строку на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Приписами статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В той же час, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Офіційне тлумачення положенням вказаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9-рп/2013, з огляду на позицію та правові висновки якого щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22.

Предмет позову у даній справі стосується надання оцінки дій відповідача щодо нездійснення позивачу перерахунку за роботу у нічний час та святкові дні за період з 15.01.2019 року по 09.11.2020 року, із списків особового складу позивача було виключено 09.11.2020, а отже на момент виникнення спірних правовідносин частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 27.04.2023 року у справі №420/14777/22 та від 28.09.2023 по справі №140/2168/23.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк на звернення до суду, у зв`язку з чим, доводи відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписами ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій б та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки" тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

Відповідно до статті 108 КЗпП України робота в нічний час оплачується в підвищеному розмірі, який установлюється генеральною, галузевими (регіональними) угодами та колективними договорами, але не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи в нічний час.

У відповідності до ч. 6 ст. 96 КЗпП України мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року. При визначення годинної ставки для оплати нічного часу необхідно місячний оклад працівника розділити на норму тривалості робочого часу за відповідний місяця.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року №925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - особи рядового і начальницького складу).

У відповідності до пункту 5 глави 13 розділу II вказаного Порядку, за виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу в нічний час основний розмір премії збільшується з розрахунку 20 відсотків посадового окладу за кожну годину служби в нічний час.

При цьому годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість робочих годин у цьому місяці, виходячи з норми тривалості службового часу в годинах на місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків із 22:00 години до 6:00 години.

Під виконанням службових обов`язків у нічний час слід розуміти:

несення служби у складі наряду чергової частини, караулу, зміни, патруля, контрольного пункту, поста, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування;

виконання функцій з контролю за роботою органів та установ, а також сил і засобів, залучених для несення служби;

участь у навчаннях та перевірках.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), які не враховуються в робочий час.

Підставами для несення служби в нічний час є:

графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів та установ;

письмові накази органів та установ про залучення окремих осіб рядового і начальницького складу до несення служби в нічний час. У наказі зазначаються причини, що викликали необхідність залучення осіб до служби в нічний час, та перелік таких осіб, тривалість служби.

Облік фактичного часу служби в нічний час шляхом оформлення довідки обліку несення особами рядового і начальницького складу служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У спірний період позивачу проведено нарахування та виплату додаткової премії за роботу у нічний час за період проходження ним служби за період з 15.01.2019 по 09.11.2020 за фактично відпрацьовані години у нічний час.

Згідно з довідкою про нарахування та виплату додаткової премії за роботу у нічний час за період проходження служби позивача за період з 15.01.2019 по 09.11.2020, нарахування та виплата додаткової премії за роботу у нічний час за спірний період здійснювалась наступним чином: посадовий оклад / робочі дні у відповідному місяці * 0,2 * кількість відпрацьованих часів у нічний час.

Так, відповідно до витягу з наказу від 14 січня 2019 року №11 О/С-19 посадовий оклад ОСОБА_1 складає 3000 грн.

При визначені годинної ставки для оплати нічного часу місячний оклад позивача розділено на норму тривалості робочого часу за відповідний місяць, затверджену правилами внутрішнього трудового розпорядку для зазначеного підрозділу, що відповідає положенням ч. 6 ст. 96 КЗпП України.

Кількість відпрацьованих часів у нічний час позивачем не оспорюється.

Отже, нарахування та виплату додаткової премії за роботу у нічний час відповідачем проведено відповідно до пункту 5 глави 13 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розрахунок додаткової премії за роботу у нічний час позивачу зроблений у відповідності до норм чинного законодавства, а тому правові підстави для перерахунку за роботу у нічний час за період 15.01.2019 рік по 09.11.2020 рік позивачу відсутні.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність у позивача порушеного права за спірними правовідносинами.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких підстав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до положень частини статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 15.04.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці, а також з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко