Справа № 400/11609/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11609/24

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В. Г.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року по справі за позовом приватного підприємства «ПАРІС-ІНВЕСТ» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування рішення від 29.03.2024 № 52/14-29-04-06-08 та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «ПАРІС-ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.03.2024 № 54/14-29-24-06-08 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку позивача;

зобов`язати відповідача поновити позивача в Реєстрі платників єдиного податку з 01.01.2016 та відновити відомості у Реєстрі платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що він з 01.01.2016 був зареєстрованим як платник єдиного податку з юридичних осіб третьої групи за ставкою 5 %, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і перебуває на обліку як платник податків та зборів у відповідача. 30.10.2024 він отримав копії Акта про результати перевірки від 29.03.2024 № 5209/14-29-04-06-08/34851534 та рішення відповідача від 29.03.2024 № 54/14-29-24-06-08 про анулювання його свідоцтва платника єдиного податку. З змісту оскаржуваного рішення слідує, що воно прийнято у зв`язку з наявністю в нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Водночас контролюючий не зазначив, на підставі яких саме даних зроблено висновок про наявність у позивача податкового боргу у відповідній сумі, що унеможливлює встановлення джерела походження інформації про несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання. На думку позивача, відповідач 29.03.2024 провів за своїм змістом його камеральну перевірку. Однак, камеральна перевірка відповідно до статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) не може проводитись з питань дотримання платником податків вимог перебування його на спрощеній системі оподаткування. Крім цього, оскаржуване рішення й акт перевірки було надіслано позивачу зі слів відповідача одним поштовим відправленням, чим було порушено приписи статті 86 ПК України в частині ненадання позивачу можливості подати свої заперечення до акта перевірки та / або додаткові документи. Позивач також закцентував увагу на тому, що датою виключення його з Реєстру платників єдиного податку є 29.03.2024 (останній робочий день І кварталу), що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 299.11 статті 299 ПК України, оскільки така дата не є першим числом місяця, наступного за кварталом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПАРІС-ІНВЕСТ до Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.03.2024 № 54/14-29-24-06-08 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПАРІС-ІНВЕСТ.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Миколаївській області поновити з 01.04.2024 ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПАРІС-ІНВЕСТ в Реєстрі платників єдиного податку та відновити відомості у Реєстрі платників єдиного податку.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПАРІС-ІНВЕСТ витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3028 (Три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок; судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Миколаївській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду від 20.01.2025 в частині задоволення позовних вимог та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3028 грн/..............

В обґрунтування апеляційної скарги, перевіркою встановлено, що згідно інтегрованих карток платника ПП "ПАРІСІНВЕСТ" мало податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, з орендної плати з юридичних осіб, з єдиного податку юридичних осіб, який був станом на 01.10.2023 року і тривав на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів за період з 01.10.2023 по 01.03.2024, а саме: на 01.10.2023 10314,84 грн., на 01.11.2023 - 10314,84 грн., на 01.12.2023 - 10314,84 грн., на 01.01.2024 - 10314,84 грн., на 01.02.2024 - 10314,84 грн., на 01.03.2024 - 10314,84 грн. На підставі пункту 299.11 статті 299 Кодексу ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято рішенням про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 29.03.2024 року № 52/14-29-04-06-08 (далі - Рішення), прийняте на підставі акту перевірки з питань дотримання платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 29.03.2024 № 5209/14-29-04-06-08/34851534. Також вказує, що враховуючи конкретні обставини даної справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, вважаємо, що вказана вище сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3028 грн. є необґрунтованою, не відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Довідки з ЄДР, сформованої 09.12.2024, позивач був зареєстрований з 05.01.2007 у Реєстрі платників єдиного податку.

У листі відповідача від 30.10.2024 № 22649/6/14-29-04-04-5 вказано, що позивач з 01.01.2016 по 31.03.2024 був платником єдиного податку третьої групи (юридична особа).

За результатами камеральної перевірки відповідач склав Акт від 29.03.2024 № 5209/14-29-04-06-08/34851534 Про результати перевірки з питання дотримання платником єдиного податку ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПАРІС-ІНВЕСТ вимог перебування на спрощеній системі оподаткування (далі Акт перевірки від 29.03.2024), яким встановлено порушення, за яке передбачено анулювання реєстрації платника єдиного податку:

абз. 3) п. 299.10 ст. 299 Кодексу наявність податкового боргу за кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

На підставі Акта перевірки від 29.03.2024 відповідач прийняв рішення від 29.03.2024 № 54/14-29-24-06-08 про анулювання реєстрації платника єдиного податку (далі Рішення від 29.03.2024), відповідно до якого анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку та з 01.04.2024 його виключено з Реєстру платників єдиного податку.

Акт перевірки від 29.03.2024 і Рішення від 29.03.2024 контролюючий орган надіслав позивачу на його поштову адресу, яку він зазначив у позовній заяві як місце свого знаходження. Відповідне поштове відправлення позивач не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання від 30.04.2024 до поштового відправлення № 560.

Вважаючи Рішення від 29.03.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку третьої групи), а тому прийшов до висновку, що відповідач здійснюючи дослідження питання дотримання позивачем вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв`язку з чим прийняте за результатами такої перевірки Рішення від 29.03.2024 є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що оскільки Рішення від 29.03.2024 є протиправним, тому з метою ефективного відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача поновити його у реєстрі платників єдиного податку з дня його виключення із Реєстру платників єдиного податку, а саме: з 01.04.2024, а не з 01.01.2016 як просить позивач.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України(далі -ПК України).

Відповідно до п.291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом297.1 статті 297цьогоКодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пп. 3 п.291.4 ст. 291 ПК України до суб`єктів господарювання третьої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відносяться юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Згідно з абзацом першим пункту 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (пункт 299.2 статті 299 ПК України).

Положеннями п.299.10та абз. 2 п.299.11 ст. 299 ПК Українивизначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цимКодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом298.2.3 пункту 298.2 статті 298цьогоКодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Отже, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом298.2.3 пункту 298.2 статті 298цьогоКодексу.

Зазначеним положенням встановлено перелік випадків, у разі яких платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначенихПК України:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту291.4 статті 291цьогоКодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті291.6 статті 291цьогоПК України, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту291.4 статті 291цьогоПК України відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Згідно з п.299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17, від 06.05.2020 у справі 812/1137/16, від 10.11.2021 у справі № 340/3300/19.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.76.1. ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Як зазначено апелянтом, 29.03.2024 податковим органом проведено камеральну перевірку ПП «ПАРІС-ІНВЕСТ» акт №5209/14-29- 04-06-08/34851534 щодо дотримання платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.

В свою чергу, судом першої інстанції правомірно вказано, що в Акті перевірки від 29.03.2024 не зазначено вид перевірки, яку проводив відповідач.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в акті також відсутня інформація про призначення такої перевірки наказом керівника контролюючого органу та видачу направлень на проведення перевірки, що передбачено для документальних планових чи позапланових перевірок, то проведена перевірка позивача має ознаки камеральної перевірки за підставами її проведення, визначеними п.76.1. ст.76 ПК України.

Однак, підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України чітко визначено, що може бути предметом камеральної перевірки.

Зокрема, згідно з цим пунктом камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаними положеннями ПК України не передбачена можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки з питань правомірності перебування платника єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а встановити факт здійснення позивачем заборонених видів діяльності для платника єдиного податку, які передбачені підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, можливо лише за наслідками проведення документальної перевірки під час дослідження документів позивача, але такої перевірки проведено не було.

Отже, для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.

Посилання в акті перевірки та в апеляційній скарзі на те, що перевірку проведено на підставі пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає хибними, оскільки ці норми не визначають підстав для проведення перевірок, а лише містять перелік обставин, за яких може бути анульована реєстрація платника єдиного податку, та визначають правила поведінки платника податків у випадку такого анулювання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, здійснюючи дослідження питання дотримання позивачем вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв`язку з чим прийняте за результатами такої перевірки Рішення від 29.03.2024 є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати відповідача поновити його у реєстрі платників єдиного податку з дня його виключення із Реєстру платників єдиного податку, а саме: з 01.04.2024 року.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

За частиною третьою статті 132 КАС Українидо складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту надання позивачу правничої допомоги представник позивача подав до суду копії Договору про надання правової допомоги від 24.10.2024 № 24-10/2024, укладеного між позивачем і адвокатом Горохівською Світланою Ігорівною, Акта приймання-передачі від 05.12.2024 № 2 наданої правової допомоги згідно Договору № 24-10/2024, Платіжної інструкції від 06.12.2024 № 304 і ордера на надання правничої допомоги від 09.12.2024 серія ВЕ № 1137899.

Так, суд першої інстанції досліджуючи подані докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу правомірно вказав, що предметом спору в цій справі є немайнова вимога про скасування рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Зазначена категорія справ є поширеною і щодо неї є сформовані правові позиції Верховного Суду. Адміністративна справа № 400/11609/24 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позовні вимоги задоволено частково.

Таким чином, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому статтею 7 Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік, яка була чинною на день подання позову, тобто у розмірі 3028,00 гривні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 15 квітня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова