Справа № 440/1630/25
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1630/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/1630/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2025 адвокат Маслій Віктор Миколайович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту від 16.11.2024 та незвільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби за поданим рапортом у зв`язку із сімейними обставинами, визначеними підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 та абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю II групи;

- зобов`язати командування в/ч НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 16.11.2024 та прийняти рішення (наказ) про звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби за поданим рапортом у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 та абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю II групи.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який не розглянув рапорт та не звільнив позивача, мобілізованого під час воєнного стану, з військової служби за підпунктом "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

19.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 19-24), в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що до стройової частини відділення персоналу штабу не надходив рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, тому в/ч НОМЕР_1 не була обізнана з бажанням позивача звільнитися з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами. Тож у даному випадку взагалі відсутній предмет спору. З приводу підстав для звільнення з військової служби зазначив, що відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, саме МСЕК визначає потребу у сторонньому догляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Надана ж довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №540700 від 16.09.2024 про встановлення батьку позивача ІІ групи інвалідності не є документом, що підтверджує необхідність постійного стороннього догляду у розумінні Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а лише свідчить про надані особі рекомендації.

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд справи, відповідно до ст. 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно з витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2022 №26 солдата ОСОБА_1 , який прибув з в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №8-рс від 21.01.2022 на посаду водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення, з 01.02.2022 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с. 26).

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 справи та посаду механіка-водія обслуги реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону прийняв та приступив до виконання обов`язків (а.с. 27).

Як повідомляє представник позивача, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 . Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №540700 від 16.09.2024 (а.с. 7) та відповідно до Висновку ЛКК №1051 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого 05.07.2024 КНМП "ЦПМСД №3" м. Кременчука (зворот а.с. 6), за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Представник позивача стверджує, що окрім позивача відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати догляд за його батьком. На підтвердження зазначених обставин до матеріалів позову додано рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01.08.2024 у справі №524/6468/24 (з урахуванням ухвали суду від 29.10.2024 про виправлення описки) про розірвання шлюбу, взятого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача (а.с. 11-12).

Представник зазначає, що 16.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до свого безпосереднього командира про ініціювання клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини: необхідність здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю II групи.

На підтвердження вказаних обставин до позову надано копію рапорту від 06.11.2024, адресованого командиру НОМЕР_3 реактивної артилерійської батареї, який погоджений командиром НОМЕР_3 реактивної артилерійської батареї капітаном ОСОБА_4 та командиром 4 реактивного артилерійського дивізіону підполковником ОСОБА_5 (зворот а.с. 10).

Як зазначає представник позивача, до рапорту ОСОБА_1 додав наступні документи, які підтверджують вказані сімейні обставини: копія паспорту ОСОБА_1 , копія РНОКПП ОСОБА_1 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копія паспорту ОСОБА_2 , копія РНОКПП ОСОБА_2 , копія довідки до акта огляду МСЕК 12 ААГ № 540700, копія висновку ЛКК № 1051, копія висновку ЛКК № 1052.

Однак до цього часу, як стверджує представник позивача, відповідач не здійснив розгляду рапорта ОСОБА_1 та не прийняв рішення у передбачений законодавством строк щодо звільнення його зі служби.

Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII у редакції, чинній на момент звернення із рапортом).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, за змістом підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ, яка визначає підстави звільнення з військової служби, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008 у редакції, чинній станом на дату подання рапорту, тобто на 06.11.2024), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

У свою чергу механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (у редакції, чинній на момент подання позивачем рапорту про звільнення від 06.11.2024).

Відповідно до пункту 14.28 розділу XIV вказаної Інструкції, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

При цьому, подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Тож розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення військовослужбовця з військової служби.

Наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи про відмову у задоволенні рапорту.

Спір у цій справі виник у зв`язку з бездіяльністю відповідача, яка на думку позивача полягає у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 06.11.2024 про звільнення його з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

Як повідомив представник відповідача Бассараб Б.Г. у додаткових поясненнях у справі від 12.04.2025 (а.с. 29-30), командиром 4 реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 здійснено попередній розгляд рапорту ОСОБА_1 (підтверджується проставленими в рапорті відмітками), в ході якого встановлено наступне:

1. В копії довідки МСЕК серії 12 ААГ № 540700 16.09.2024 на ім`я ОСОБА_2 відсутній висновок (рекомендації) в потребі постійного стороннього догляду, в розділі 12 зазначеної довідки «праця без тяжких фізичних та психоемоційних навантажень, без довготривалої ходи та перебування на ногах»; в розділі 13 зазначено «згідно ІПРІ».

2. Пункти 7 та 8 додатків до даного рапорту не являються документами, що надають право військовослужбовця на звільнення так як не відповідають вимогам ПКМУ №413.

Представник відповідача також зазначив, що після проставлення відміток про невідповідність рапорту він був повернутий на доопрацювання без здійснення реєстрації, що підтверджується відсутністю штампу реєстрації документу. Однак, даний рапорт після повернення на доопрацювання, не був доопрацьований та не поданий повторно і відповідно не зареєстрований у стройовій частині.

За з`ясованих обставин суд доходить висновку про те, що відповідачем не було прийнято рішення за наслідками попереднього розгляду рапорту, натомість надано оцінку доданим до нього документам та повернуто рапорт на доопрацювання без зазначення обставин кому саме такий рапорт повернуто.

Суд вважає, що зроблені у рапорті позивача від 06.11.2024 відмітки не є свідченням прийняття відповідно до чинного законодавства рішення за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця.

Відтак, відповідачем всупереч встановленій чинним законодавством процедурі не зроблено висновків про наявність/відсутність у позивача права на звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а лише здійснено перевірку документів та повідомлено, що такі не підтверджують необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 .

Доказів того, що позивача повідомлено про необхідність надати додаткові документи, матеріали справи не містять.

Отже, до завершення відповідачем процедури розгляду по суті питання про звільнення позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту суд також позбавлений можливості вирішити даний спір по суті підстав, указаних у такому рапорті, адже лише після прийняття рішення уповноваженим суб`єктом владних повноважень щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби по суті, суд може надати оцінку мотивам, покладеним в основу прийнятого рішення.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що для належного захисту порушених прав позивача, необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді рапорту позивача про звільнення з військової служби, у зв`язку з чим в/ч НОМЕР_1 слід зобов`язати розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою прийняття рішення про звільнення або про відмову у звільненні позивача з військової служби.

Тож у цій частині вимог позов слід задовольнити у спосіб, встановлений судом.

При цьому вимога позивача щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за поданим рапортом є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки рапорт позивача від 06.11.2024 по суті не розглянутий.

Відтак позов у цілому слід задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового в силу приписів п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", інших судових витрат не поніс, а тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/1630/25 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у неналежному розгляді рапорту ОСОБА_1 від 06.11.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 31.07.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти відповідне рішення.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун