Справа № 500/4173/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4173/24 пров. № А/857/27323/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року (судді Дерех Н.В., ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль) у справі №500/4173/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.07.2024 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 62 від 17 травня 2024 року щодо відмови у призначенні пенсії та не зарахуванні страхового стажу ОСОБА_1 за періоди роботи з 16 січня 1991 року по 29 серпня 1996 року у Промисловій базі орендної фірми Тернопільбуд, з 28 лютого 2005 року по 01 березня 2005 року, з 01 березня 2005 року по 22 січня 2010 року у Пересувній механізованій колоні 12 Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільбуд на посаді електрозварювальника ручного зварювання, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16 січня 1991 року по 29 серпня 1996 року у Промисловій базі орендної фірми Тернопільбуд, з 28 лютого 2005 року по 01 березня 2005 року, з 01 березня 2005 року по 22 січня 2010 року у Пересувній механізованій колоні 12 товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільбуд на посаді електрозварювальника ручного зварювання та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10 травня 2024 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №62 від 17.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2024 щодо призначення пенсії на пільгових умовах, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 10.05.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №62 від 17.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України, у зв`язку із необхідністю пільгового стажу. Зокрема, зазначено, що до пільговою стажу за Списком №2 не зараховано: - період роботи з 16.10.1991 по 29.08.1996 згідно довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2023 №05 виданої Промисловою базою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільбуд", оскільки професія "електрозварник" зазначений в довідці не відповідає назві професії "електрозварювальних ручного зварювання" згідно запису №9 трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1986 та Постанові Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", якою передбачена пільгова професія: електрозварювальних ручного зварювання"; період роботи з 28.02.2005 по 01.03.2005 згідно довідки виданої Пересувною механізованою колоною №12 ТОВ "Тернопільбуд" від 08.05.2024 №52, оскільки згідно довідки від 24.01.2023 №01/5 виданої Пересувною механізованою колоною 12 про приєднання заводу ВПД до ПМК -12 зазначено, що згідно рішення правління ВАТ "Тернопільбуд" та на підставі наказу №4 від 01.02.2005 року ВАТ "Тернопільбуд" завод великопанельного домобудування приєднано до пересувної механізованої колони 12.03.1992. Наказом від 28.02.2005 №8 ВАТ "Тернопільбуд" Пересувна механізована колона №12 проведена атестації робочих місць за умовами праці в якій відсутня професія "електрозварювальник ручного зварювання"; - період роботи з 01.03.2005 по 22.01.2010 згідно довідки виданої Пересувною механізованою колоною №12 ТОВ "Тернопільбуд", оскільки в довідці відсутня інформація про проведені атестації робочих місць за умовами праці. В наказі про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 28.02.2005 №8 ВАТ "Тернопільбуд" Пересувна механізовано колона №12 відсутня професія "електрозварювальник ручного зварювання".

Відповідач - 1 зазначив, що пільговий стаж позивача підтверджено 1 рік 9 місяців 6 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Позивач вважаючи рішення відповідача-1 протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) від 05.11.1991 №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 51 Закону №1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 прослідковується робота позивача з 16.10.1991 по 29.08.1996 (на посаді електрозварювальника ручного зварювання). Згідно запису №17, позивач з 01.03.2005 прийнятий на роботу в ПМК №12 ВАТ "Тернопільбуд" на роботу по переводу електрозварювальником ручної дугової зварки 5-го розряду; згідно запису №18, з 04.06.2009 у зв`язку із реорганізацією ВАТ "Тернопільбуд", його правонаступником є ТОВ "Тернопільбуд".

Згідно з наказом Заводу великопанельного домобудування ВАТ "Тернопільбуд" №29-к від 26.05.2003, ОСОБА_1 прийнято на роботу електрозварювальником по 5-му розряду з відрядно-преміальною оплатою праці. В даний Наказ внесено зміни Наказом ПМК 12 №59/к від 10.12.2021, зокрема, викладено текст стосовно позивача у наступній редакції: "Прийняти ОСОБА_1 - на роботу електрозварником ручного зварювання 5-го розряду з відрядною оплатою праці з 26.05.2003".

Як слідує з довідки ПМК №12 ТОВ "Тернопільбуд" №01/7 від 24.01.2023, ОСОБА_1 дійсно працював в ПМК 12 ТОВ "Тернопільбуд" електрозварником ручного зварювання з 01.03.2005 по 22.01.2010, де виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання на зварювальній дільниці будівельних матеріалів і був зайнятий повний робочий день; в ПМК 12 ОСОБА_1 виконував ті ж роботи, що і електрозварник ручного зварювання, що працював на Заводі великопанельного домобудування, на якому проводилась атестація даного робочого місця.

У відповідності до довідки ПМК №12 ТОВ "Тернопільбуд", на посаді електрозварника ручного зварювання, на якій працював ОСОБА_1 з 01.03.2005 по 22.01.2010 не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача у спірних періодах, на посадах передбачених Списком №2, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, зауважень до записів у трудовій книжці, їх неточності чи відсутності відповідачем у рішенні не зазначено, також такі відсутні і в апеляційній скарзі.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. При цьому, посада, яку займав позивач в спірний період, «електрозварювальник ручного зварювання» відносилась до переліку професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчать, що в спірні періоди роботи з 16.10.1991 по 29.08.1996, з 28.02.2005 по 01.03.2005, з 01.03.2005 по 22.01.2010 позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2.

Що стосується атестації робочих місць, то колегія суддів звертає увагу, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд враховує, що до матеріалів даної справи долучено матеріали, складені за результатами проведеної атестації, зокрема, Висновок щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці №05-02/2004 від 18.03.2005, Наказ Заводу великопанельного домобудування ВАТ "Тернопільбуд" №6 від 22.01.2005.

Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що посилання відповідача-1 на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача у зв`язку із невідповідністю назви професії "електрозварник" "електрозварювальних ручного зварювання", відсутністю професії "електрозварювальник ручного зварювання" за результатами проведення атестації робочих місць є необгрунтованим, оскільки наявний трудовий стаж позивача, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом, а також відповідними довідками, що вказані судом вище.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідача від 17.05.2024 №62, прийняте без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, відповідно необхідно зобов`язати відповідача-1 зарахувати періоди роботи позивача з 16.10.1991 по 29.08.1996, з 28.02.2005 по 01.03.2005, з 01.03.2005 по 22.01.2010 до пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду та в частині оскарження апелянтом згідно статті 308 КАС України, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №500/4173/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 14.04.2025