Справа № 420/15939/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15939/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року у справі №420/15939/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

23 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про присвоєння ОСОБА_1 військового звання;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у безпідставному призову позивача на військову службу за мобілізацією. Так, представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , і примусово та незаконно, тобто без його згоди, доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою призову на військову службу.

Як стверджував представник позивача, затримання призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі вчинення ними адміністративних правопорушень за ст. 210, 210-1 КУпАП здійснюється виключно співробітниками Національної поліції на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням наведеного, у даному випадку здійснивши затримання позивача посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 діяли не в межах повноважень, наданих чинним законодавством України, та фактично перейнявши на себе повноваження Національної поліції.

Крім цього, звертаючись до суду першої інстанції за захистом своїх прав, їх порушення ОСОБА_1 пов`язував з недотриманням ІНФОРМАЦІЯ_3 порядку проведення призову на військову службу, що полягає в неналежному проходженні позивачем медичного огляду під час призову на військову службу. Зокрема, як стверджував позивач, всі записи щодо проходження медичного огляду під час призову на військову службу є фіктивними та не відповідають дійсності. Позивач має численні хвороби, які унеможливлюють проходження ним військової служби.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 12 серпня 2024 року прийнято судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ВЛК, з посиланнями на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, окружний адміністративний суд зауважив про те, що суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, які визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями ВЛК.

Крім того, суд попередньої інстанції не встановив порушення відповідачем процедури призову позивача на військову службу за мобілізацією з огляду на неподання будь-яких підтверджуваних доказів. За таких обставин, суд першої інстанції вважав правомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову позивача на військову службу.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.05.2024 року про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що такий наказ є індивідуальним правовим актом, який вичерпав свою дію фактом призову позивача на військову службу та зарахування останнього до складу військової частини.

Окрім цього, на переконання окружного адміністративного суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його із військової служби, оскільки позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . Разом з цим, до суду не надано доказів того, що позивач зарахований до списків особового складу та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що позивача незаконно затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та без його згоди доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведені обставини, на переконання скаржника, вказують про допущення з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправних дій.

Крім цього, скаржник наголошує про порушення процедури проходження позивачем військово-лікарської комісії за результатами якої прийнято рішення про визнання його придатним до військової служби без врахування скарг позивача на стан здоров`я, а саме захворювання очей. У свою чергу, відсутність у ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 повної інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 дає підстави для сумніву в обґрунтованості висновку, викладеного у відповідній довідці.

Відтак, оскільки вчинення вказаних вище дій та прийняття протиправних рішень ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 призвели до безпідставного направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно, винесення такого наказу є протиправним, а тому позивач підлягає звільненню з військової служби з виключенням зі списиків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.05.2024 року №105/2580 солдат запасу ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 54 о/с від 13.05.2024 року ОСОБА_1 присвоєно першочергове звання «солдат».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацією» солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_2 .

У відповідності до змісту військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 16.05.2024 року, медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача визнано придатним до військової служби за гр. ІІ ст. 31-Б розкладу хвороб та з 17.05.2024 року зараховано курсантом до військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з діями та рішеннями Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу за мобілізацією, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» убачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402).

Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення ступеню придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

"Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).

Згідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, які визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Так, дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції установлено, що 16.05.2024 року з метою визначення ступеня придатності до військової служби позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого будь-яких скарг на свій стан здоров`я не заявляв та не надав відповідних підтверджуючих документів медичного характеру, які б могли містити будь-яку інформацію щодо змін стану його здоров`я.

Зі змісту довідки ВЛК № 105/2580 від 16.05.2024 року слідує, що на підставі статті 31Б графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, графи ІІ ТДВ Б, ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Як зазначалось вище апеляційним судом, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402.

Як убачається із норм Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що перевірка рішення ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії.

З урахуванням зазначеного, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо придатності до військової служби, ОСОБА_1 мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.

Разом з тим, як з`ясовано судом першої та апеляційної інстанцій, позивач не надав доказів в підтвердження його звернення до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії зі скаргою чи заявою щодо перегляду висновку Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , викладеного у довідці №105/2580 від 16.05.2024 року.

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, у даному випадку відсутні підстави вважати, що стан здоров`я позивача на момент огляду визначено лікарями-спеціалістами Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 не об`єктивно, а доказів порушення проведення процедури медичного огляду до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи сформовані висновки Верховного Суду у наведених вище справах, судова колегія вказує, що суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій, наказів ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу за мобілізацією та про присвоєння військового звання, і як наслідок про зобов`язання військової частини виключити позивача із списків особового складу та звільнити з військової служби, судова колегія звертає увагу на таке.

У відповідності із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до положень пункту 9 вказаного Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно із пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують функції, зазначені у пункті 9 цього Положення.

Аналіз наведених приписів законодавства України свідчить про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. У свою чергу, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють повноваження щодо призову громадян на військову службу.

Так, обґрунтовуючи позов позивач висловлює незгоду із діями відповідачів стосовно його призову на військову службу, зокрема посилаючись на перевищення службових повноважень працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо затримання ОСОБА_1 та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, в підтвердження зазначених вище обставин представником позивача не надано до суду жодних доказів, зокрема, протоколу про затримання та/або відповідного звернення до органів Національної поліції за даним фактом.

За таких обставин, посилання представника позивача на факт затримання ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 є необґрунтованим та таким, що не підтверджується відповідними доказами.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, в процесі мобілізаційних заходів щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період, позивач не надав ІНФОРМАЦІЯ_4 жодних документів, які б підтверджували відсутність законних підстав для призову на військову службу.

У контексті вказаного апеляційний суд звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 5 лютого 2025 року по справі №160/2592/23 за позовом військовослужбовця до районного ТЦК і військової частини про визнання протиправними дій щодо призову і зобов`язання прийняти рішення про звільнення зі служби вказав про таке:

«Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.».

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.05.2024 року про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , є індивідуальним правовим актом, який вичерпав свою дію фактом призову позивача на військову службу та зарахування останнього до складу військової частини.

Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що:

«За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 зазначено про те, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Відтак, вказаний наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2024 року про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 вже реалізований, а його скасування не матиме наслідком звільнення позивача із військової служби. Так, чинним законодавством України не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.

Відповідно як похідна, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

Судова колегія звертає увагу, що з 16.05.2024 року ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану, а відтак, станом на сьогодні він втратив статус військовозобов`язаної особи.

У свою чергу, звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, у період дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII.

Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року.

Згідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення №1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) визначено перелік документів, що подаються із поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача №40 від 31.01.2024 року, рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Як з`ясовано апеляційним судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_1 .

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року у справі №420/15939/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький