Справа № 120/5062/25
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 квітня 2025 р. Справа № 120/5062/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до пред`явлення позову

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду, до подання позовної заяви, від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Вінницькій області вчиняти дії щодо зупинення нарахування та виплати суддівської винагороди судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 . Заява мотивована тим, що 11.04.2025 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшов лист ТУ ДСА України у Вінницькій області від 11.04.2025 р. № 04-29/1007 про необхідність внесення змін до наказу в.о. голови Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.10.2022 р. № 59-к «Про увільнення судді ОСОБА_1 » щодо припинення виплати останньому суддівської винагороди на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2025 р. № 320/10955/23. Заявник зазначає, що за умови проведення ТУ ДСА України у Вінницькій області чергової та планової виплати частини суддівської винагороди суддям місцевих суддів Вінницької області 15.04.2025 р.; відсутності наказу голови Іллінецького районного суду Вінницької області щодо припинення виплати заявнику суддівської винагороди; за умови вчинення таких дій з боку даного Управління у минулому, що визнано протиправним у судовому порядку, а саме рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 р. у справі №120/9594/22, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 р., станом на поточний момент виникла обґрунтована необхідність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії.

При цьому заявник вказує, що у даному випадку його правова позиція полягає у тому, що наявні одночасно дві умови для застосування заходів забезпечення позову, яка подається до відкриття провадження у справі, а саме:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 р. у справі №120/9594/22 в частині виплати заявнику суддівської винагороди з 04 жовтня 2022 року по 09 травня 2023 року в розмірі 548 306,64 (п`ятсот сорок вісім тисяч триста шість гривень 64 коп.) грн. станом на поточний момент так і залишається не виконаним;

очевидними є ознаки протиправності дії суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такою дією (єдиною належною правовою підставою для зупинення нарахування та виплати суддівської винагороди заявнику є наказ голови Іллінецького районного суду Вінницької області з даного приводу, однак станом на поточний момент вказаний організаційно-розпорядчий документ не видавався, проте його відсутність не зупиняє вчинення ТУ ДСА України у Вінницькій області протиправних дій, що має наслідком очевидні ознаки порушення прав заявника).

Відповідно до частин 1-3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документів, суд не вбачає необхідності викликати заявника для дачі пояснень/додаткових доказів та, відповідно, призначати судове засідання.

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

З огляду на приписи статті 151 КАС України небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України» під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Доводи ж позивача, що виконання рішення суду у даній справі буде утруднене, оскільки навіть за умови наявності рішення суду отримати невиплачену суддівську винагороду майже не можливо - є припущеннями заявника, які не можуть бути взяті судом в якості достатньої підстави для забезпечення позову.

При цьому оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо вчинення ТУ ДСА України у Вінницькій області протиправних дій та не взяття до уваги рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/9594/22, яке набрало законної сили, суддя зазначає, що оцінка правомірності/протиправності дій або бездіяльності вищевказаних державних органів може бути надано судом виключно за наслідками судового розгляду справи по суті, у зв`язку із чим суд доходить висновку про передчасність та необґрунтованість доводів позивача щодо наявності очевидних ознак протиправності дій або бездіяльності таких органів.

До того ж, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, суд, у разі задоволення заяви про забезпечення позову, фактично здійснить розгляд справи про зобов`язання ТУ ДСА України у Вінницькій області здійснювати нарахування та виплату судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 суддівської винагороди по суті та позбавить заявника необхідності для звернення до суду із позовом за захистом свого порушеного права, що є неприпустимим.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені у постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17, у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 420/4037/20, відповідно до яких, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Також, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 826/13306/18, згідно з якою суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

З урахуванням викладеного та виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що у заяві про забезпечення позову позивача не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені в заяві про забезпечення позову обставини можуть бути встановлені судом виключно в ході судового розгляду.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович