Справа № 120/14823/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14823/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 квітня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність, яка допущена під час розгляду заяви щодо не направлення висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі інвалідності до розпорядника бюджетних коштів Головного управління Національної гвардії України;

- зобов`язати направити розпоряднику бюджетних коштів Головному управлінню Національної гвардії України висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2023 позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути виявлені недоліки шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

На виконання вимог суду, 09.10.2023 представником позивача подано заяву, в якій відзначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 16.08.2023, а тому саме з цієї дати слід відраховувати початок строку звернення до суду з даним позовом, а не з дати, якою датований лист В/ч НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 50/80/32-969, оскільки такий не доводився позивачу до відома.

Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 31.10.2023 визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновив такий строк. Позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Поряд з цим, суд з власної ініціативи витребував у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України докази вручення/отримання позивачем листа від 09.05.2023 № 50/80/32-969.

20.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення заявленого позову, надавши водночас до суду докази вручення/отримання позивачем листа від 09.05.2023 № 50/80/32-969.

За наслідками повідомлених відповідачем обставин та у зв`язку із наданням В/ч НОМЕР_1 доказів особистого отримання заявником листа від 09.05.2023 № 50/80/32-969, що мало місце 15.05.2023, суд ухвалою від 10.04.2024 залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу у строк, передбачений частиною 13 статті 171 КАС України усунути недоліки позову у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску такого строку.

На виконання вимог суду, 15.04.2024 представник позивача подав заяву, в якій відзначив про неможливість врахування поданого відповідачем доказу, як такого, що містить ознаки підроблення.

В подальшому, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав пропуску останнім строку звернення до адміністративного суду та відповідно не подання належного та обгрунтованого клопотання про поновлення вказаних строків.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 було скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2024, а справу вирішено направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 16.09.2024 суд прийняв матеріали адміністративної справи № 120/14823/23 до свого провадження та витребував у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України документально підтверджену інформацію про те, чи відвідував/перебував ОСОБА_1 на території В/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України 15.05.2023 (журнал реєстрації відвідувачів В/ч НОМЕР_1 , тощо).

Ухвалою від 09.10.2024 суд повторно витребував у відповідача додаткові докази.

15.10.2024 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали суду.

Зокрема, військовою частиною повідомлено, що відповідно до статті 412 Переліку документальних матеріалів і строків їх зберігання, затверджених наказом МВС України від 04.06.2002 №519, та пункту 1174 розділу 11.5 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, книга відвідувачів контрольно пропускного пункту Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 05.01.2023 по 29.05.2023 року знищена встановленим порядком, що підтверджується витягом акту «Про відбирання на знищення і знищення журналів» від 31.05.2024 №1117.

При цьому, відповідачем, в спростування тверджень позивача про відсутність його 15.05.2023 року на території Військової частини НОМЕР_1 відзначено, що відповідно до пункту 13 Порядку представлення до нагородження та вручення державних нагород України, затверджених Указом Президентом України від 18.02.2003 №138/2003 (далі Порядок), 15.05.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 на стройовому плацу Військової частини НОМЕР_1 при особовому складі військової частини НОМЕР_1 урочисто було вручено позивачу - старшому солдату запасу ОСОБА_1 , державну нагороду, що підтверджується копією протоколу №12 вручення Державної нагороди України.

Ухвалою від 24.10.2024, постановленою після відкриття провадження у справі, суд визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані представником позивача у заяві від 15.04.2024, залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, вказавши інші причини поважності пропуску строку звернення до суду, відмінні від тих, що наведені у заяві від 15.04.2024.

30.10.2024 представник позивача подав до суду заяву на виконання вимог ухвали від 24.10.2024, в якій останній висловив думку щодо приховування відповідачем дійсних обставин справи через знищення військовою частиною книги обліку відвідувачів КПП Військової частини НОМЕР_1 НГУ за період 05.01.2023 по 29.05.2023.

Також, представник позивача, наполягаючи на заявленій раніше позиції щодо неотримання особисто ОСОБА_1 листа від 09.05.2023 № 50/80/32-969, зауважив, що Протокол № 12 від 15.05.2023 про вручення позивачу Державної нагороди 15.05.2023, жодним чином не підтверджує факт перебування позивача на території В/ч НОМЕР_1 , а тим більше отримання ним листа у вказаний день. Крім того, зазначення прізвища позивача у згаданому вище протоколі як " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_4 ", на переконання заявника, лише підтверджує аргументи заяви представника позивача від 15.04.2024.

Вказав, що позиція позивача щодо ймовірності ознак підроблення його підпису залишилась поза увагою суду.

За результатом розгляду заяви позивача суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а тому ухвалою від 11.11.2024 року постановив позовну заяву залишити без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи обставини даної справи, а також те, що перегляд апеляційної скарги можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

З аналізу положень статей 123, 171 КАС України випливає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Закріплений у частинах першій - третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого пропуску.

Як встановлено з матеріалів справи, предметом оскарження в межах даної справи є бездіяльність В/ч НОМЕР_1 , яка допущена під час розгляду заяви позивача щодо не направлення висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі інвалідності до розпорядника бюджетних коштів Головного управління Національної гвардії України.

При цьому, в межах позову у справі № 120/14823/23 позивач наголошує, що має місце саме бездіяльність у формі відмови, викладеної у листі від 09.05.2023 № 50/80/32-969 щодо оформлення та подачі висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В позовній заяві та в окремо поданій 09.10.2023 заяві на усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 29.09.2023, представник позивача вказував, що про порушення свої прав позивач дізнався не з листа відповідача від 09.05.2023 № 50/80/32-969, оскільки такий ОСОБА_1 не доводився до відома, а саме з відповіді на адвокатський запит представника позивача у листі від 11.08.2023 № 50/08/32-1789, яку було отримано 16.08.2023.

Натомість, судом першої інстанції з документів, наданих на вимогу суду відповідачем, встановлено, що примірник листа В/ч НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 50/80/32-969 містить власноручний підпис та дату отримання цього листа ОСОБА_1 - 15.05.2023 (у листі вказано отримав 15.05.2023 "В. Лісніченко").

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо ймовірного підроблення особистого підпису ОСОБА_1 на листі В/ч НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 50/80/32-969, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що встановлення "дійсності"/"ідентичності" підпису у разі, якщо сторона спору заперечує такий факт є питанням, яке підлягає вирішенню в порядку експертного дослідження такого підпису та проведення почеркознавчої експертизи.

Проте, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, представник сторони позивача жодного разу не заявляв клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи задля встановлення та доведення факту підробки підпису його довірителя.

В даному випадку, доводи представника позивача стосовно приховування відповідачем дійсних обставин справи через знищення книги обліку відвідувачів КПП Військової частини НОМЕР_1 НГУ за період 05.01.2023 по 29.05.2023 є лише припущеннями та не можуть бути взяті судовою колегією до уваги.

Стосовно розгляду Протоколу № 12 від 15.05.2023 про вручення позивачу Державної нагороди 15.05.2023, як належного та достатнього доказу в підтвердження факту перебування позивача на території В/ч НОМЕР_1 , то судова колегія вважає дану позицію суду першої інстанції обгрунтованою та такою, що заслуговує на увагу.

В даному випадку, відповідачем на виконання вимог суду надані всі наявні у нього докази, які, на переконання військової частини, можуть бути використані в підтвердження факту перебування позивача на території Військової частини НОМЕР_1 саме 15.05.2023 року.

При цьому, сторона позивача не спростовує аргументи відповідача відносно того, що Державна нагорода вручалась ОСОБА_1 урочисто на стройовому плацу Військової частини НОМЕР_1 при особовому складі частини, тобто не спростовує особисту присутність позивача на території В/ч саме 15.05.2023.

Щодо наявності помилки у написанні прізвища позивача у згаданому вище протоколі, то вказана обставина, на переконання судової колегії, жодним чином не засвідчує та не спростовує факт неотримання позивачем листа від 09.05.2023 № 50/80/32-969.

В даному випадку, судом першої інстанції було вчинено всі можливі дії щодо витребування як у позивача, так і у відповідача належних та достатніх доказів задля повної та об`єктивної оцінки питання дотримання стороною позивача строків звернення до суду або ж їх пропуску саме з поважних причин.

Суд першої інстанції неодноразово надавав позивачу можливість обгрунтувати власну позицію щодо строків звернення до суду в межах даної справи та надати суду належні та достатні докази.

Натомість, всі клопотання та звернення представника позивача грунтувались на доводах про ймовірність підробки підпису позивача на листі від 09.05.2023 № 50/80/32-969 та інших припущеннях стосовно протиправних дій відповідача.

Вказані аргументи викладені апелянтом і у доводах апеляційної скарги без надання жодних належних і достатніх доказів в їх підтвердження.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 77, 78 КАС України за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, судова колегія доходить до переконання, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на виконання приписів 72-78 КАС України доведено власну позицію у даній справі та спростовано доводи представника позивача щодо дотримання останнім строку звернення до суду.

В той же час, суд першої інстанції вірно зауважив, що позивач не позбавлений права звернення до правохоронних органів за відповідним фактом, якщо він вважатиме, що посадовими особами В/ч НОМЕР_1 здійснено підробку власноручного підпису ОСОБА_1 , як і не позбавлений права в подальшому, у разі встановлення відповідних обставин, звернення до адміністративного суду із клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.