Справа № 200/1527/23
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

16 квітня 2025 року Справа №200/1527/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Аканова О.О., в порядку письмового провадження перевіривши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №200/1527/23, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 у справі №200/1527/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 року.

25 вересня 2023 року Донецьким окружним адміністративним судом по справі видано виконавчі листи.

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №200/1527/23 відмовлено.

Ухвалою суду від 31 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №200/1527/23 повернуто заявнику разом з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №200/1527/23; попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що звіт повинен відповідати вимогам частин другої та третьої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшла заява про виконання ухвали суду, якій зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №200/1527/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновлено нарахування виплати пенсії за період з 01 грудня 2022 року. Сума боргу за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №200/1527/23 становить 167440 грн.

Щодо виплати донарахованих сум пенсії зазначаємо вказали, що заборгованість в розмірі 167440,00 грн на даний час не виплачена, нараховану суму заборгованості з пенсії включено до переліку боргів за постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165.

Також зазначили, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області перед Пенсійним фондом України порушувалось питання щодо виділення бюджетних коштів на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, в тому числі задля можливості фінансування виплати здійснених позивачу нарахувань, про що свідчить лист від 06.03.2025 №0800-08-5/20965.

Додатково відповідачем до суду надано лист Пенсійного фонду України від 11.04.2025 №2800-030202-9/24389, в якому повідомлено, що суми пенсії, нараховані позивачу, зокрема, за період з 01.12.2022 по 31.07.2023, підлягають виплаті на умовах Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

Від ОСОБА_1 до суду надано заперечення щодо прийняття звіту та клопотання про зміну способу виконання рішення суду з посиланням на те, що рішення суду не виконується в частині виплати заборгованості. У звіті боржник вказує, що щомісячні пенсійні виплати за рішенням суду за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 нарахована стягувачу у сумі 167440 грн.

Просив відмовити у прийнятті звіту відповідача щодо виконання Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року у справі № 200/1527/23 та змінити спосіб виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 року у справі № 200/1764/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії за період з 01 грудня 2022 по даний час; зобов`язання відновити нарахування виплати пенсії за період з 01 грудня 2022 по даний час; стягнення заборгованості по пенсії, яка виникла за період з 01 грудня 2022 по даний час на: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованість по щомісячним пенсійним виплатам за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 у розмірі 167 440 (сто шістдесят сім тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп.».

Розглянувши поданий звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №200/1527/23, суд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Як зазначено в пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права, держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) Щодо якості судових рішень з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Також суд враховує критерії Європейського суду з прав людини, що встановлюють, чи має звинувачення кримінальний характер, широко відомі як, критерії Енгеля (Engel and оthers v. Netherlands, заява № 5100/71) (передбачають необхідність суду врахування: кваліфікації правопорушення згідно з національним законодавством, характеру правопорушення та суворості покарання, якому обвинувачений ризикує бути підданий), а також вид та суворість покарання стосовно фізичної особи та, відповідно, необхідність застосування судом у цій справі при визначенні такого виду адміністративної відповідальності максимальних стандартів доказування, гарантуючи конституційні принципи рівності та змагальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Метою продовження процесуального строку, установленого судом, є сприяння особі в реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним в контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області в заяві про встановлення судового контролю вказано, що виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №200/1527/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновлено нарахування пенсії. Сума боргу за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №200/1527/23 становить 167440 грн.

А тому, суд вважає за необхідне прийняти звіт в цій частині.

З огляду на викладене та керуючись ч.11 ст.382-3 КАС України, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті звіту та продовжити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області процесуальний строк для подання звіту про виконання судового рішення в частині зобов`язання виплати пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 по 31.07.2023 в розмірі 167440 грн.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення суду від 24.05.2023 року у справі № 200/1527/23 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованість по щомісячним пенсійним виплатам за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 у розмірі 167 440 (сто шістдесят сім тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Таким чином, суд роз`яснює заявнику його право звернутись до суду з відповідною заявою в порядку ст.378 КАС України.

Керуючись ст. ст. 121, 248, 256, 382, 382-1, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №200/1527/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) відновити нарахування пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 року.

Продовжити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області строк на 3 місяці для подання звіту про виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №200/1527/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) виплати пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 по 31.07.2023 в розмірі 167440 грн.

Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що звіт повинен відповідати вимогам частин другої та третьої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що суд згідно положень статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України:

- відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення; якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу;

- у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення;

- у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Копію ухвали направити на адресу учасників справи.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Аканов