Справа № 320/31581/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві з адміністративним позовом до Інституту ветеринарної медицини Національної Академії Аграрних Наук України про стягнення заборгованості у розмірі 206 863,15 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідач зобов`язаний сплатити суму по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками № 1, 2 в розмірі 206 863,15 грн за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Інституту ветеринарної медицини Національної Академії Аграрних Наук України заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період із листопада 2023 по квітень 2024 у сумі 206 863,15 грн за реквізитами: р/р UA 6208000, МФО 322669, одержувач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, назва банку одержувача - Головне управління по м. Києву та області AT «Ощадбанк», .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/31581/24 від 19 грудня 2024 року повністю і ухвалити нове рішення, яким позов в частині стягнення з Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з листопада 2023 року по березень 2024 року в розмірі 180 151,74 грн залишити без розгляду, в решті позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним та невірним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального права.

Відповідач наголошує на тому, що позивачем порушені строки звернення до суду; відсутні правові підстави для стягнення з відповідача відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, оскільки органами Пенсійного фонду рішення про призначення пільгових пенсій прийняте з порушенням встановленого законодавством порядку; позивачем належним чином не підтверджено витрати на виплату і доставку пільгових пенсій; Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000473 від 01.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 191 КК України за фактом можливих шахрайських дій з боку посадових осіб Пенсійного фонду України чи інших осіб при призначенні пільгових пенсій.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

29 січня 2025 року та 11 лютого 2025 року позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

11 лютого 2025 року відповідачем подано відповідь на відзив.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивачем складені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якими відповідачу визначено суму витрат по пільговим пенсіям, яка підлягає до сплати за Списком №1 та №2 за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року у розмірі 206 863,15 грн. Вказані розрахунки, направлені на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією, отримані ним.

Згідно з карткою особового рахунку відповідача, останній має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за вказаний період у сумі 206 863,15 грн.

Відповідачем вимоги позивача не виконано, оплату заборгованості на вищезазначену суму не здійснено, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом №1058-IV, Законом №1788-XII та Інструкцією № 21-1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами «а»-«з» статті 13 Закону №1788-XII визначено категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ .

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону № 1788-ХІІ та частин другої і третьої статті 114 Закону №1058-IV до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

Відповідно до пункту 1 статті 1 та абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України від 26 червня 1997 року №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» для суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об`єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого Закону №1058-IV.

При цьому в силу пункту 1 частини першої статті 4 вище зазначеного Закону ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для вищезазначених платників збору встановлюється в розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачений Інструкцією № 21-1.

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 2.1.1 зазначеної Інструкції визначено, що страхувальниками є роботодавці, зокрема, підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з пунктом 6.1 розділу 6 Інструкції № 21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV:

особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону №1788-ХІІ та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

За змістом пункту 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону №1788-ХІІ, або із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених частинами другою і третьою статті 114 Закону №1058-IV, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.5, 6.7 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Своєю чергою, обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству.

Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/18421/19 зазначав, що підставою для відшкодування підприємством органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Тобто, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.

З розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що відповідачу визначено суму витрат по пільговим пенсіям, яка підлягає до сплати за списком №1 та №2 за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року у розмірі 206 863,15 грн.

Отримання вказаних розрахунків апелянтом не заперечується.

Також, як вбачається з фактичних обставин справи, відповідач не оскаржував як рішення органу Пенсійного фонду України про нарахування пільгових пенсій, так і розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Відповідно, доводи апелянта про те, що рішення Пенсійного фонду про призначення пільгових пенсій прийняте з порушенням встановленого законодавством порядку не є спроможними.

Судом також враховано, що вказані розрахунки складені з дотриманням позивачем всіх необхідних вимог Інструкції №21-1. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на витрату та доставку пенсій визначено позивачем з дотриманням вимог Закону №1058-IV та Інструкції №21-1.

З огляду на те, що вказані розрахунки не оскаржені відповідачем, вони є узгодженими та обов`язковими для виконання.

У контексті наведеного, посилання апелянта на недостовірність обчислення розміру пільгової пенсії виходячи з фактичних заробітків, стажу роботи та кваліфікації працівників є безпідставними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 817/1943/17.

Поряд з цим, апеляційний суд акцентує увагу, що предметом позовних вимог у цій справі є лише стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відтак, дослідження підстав набуття особами, щодо яких заявлено вимоги про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, права на відповідну пенсію, не належить до предмету доказування у цій справі.

Колегія суддів зауважує, що призначення пенсій особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі судових рішень №640/20637/19, № 758/7265/17, №320/6460/20,№240/18359/20, не свідчать про відсутність обов`язку у підприємства на сплату витрат на доставку пенсій зазначеним особам.

Відповідачем не заперечуються обставини, що відповідне призначення пенсії цим особам ним у встановленому законом порядку не оскаржувалось та заяви про припинення виплати пенсії всім цим особам у зв`язку з призначенням їм пенсії на підставі недостовірних документів до органів Пенсійного фонду не подавались.

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 804/2793/18 наголошено, що оцінка наявності пільгових умов праці, атестації робочих місць, відповідного стажу, тощо надається органами Пенсійного фонду при призначенні пенсії особам, а тому не підлягає оцінці при розгляді подібних справ.

Вказані висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №826/8883/17.

З урахуванням наведеного у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки доводам відповідача про те, що у жодній із справ (№640/20637/19, № 758/7265/17, №320/6460/20,№240/18359/20) останній не залучався до участі як третя особа, ні за ініціативою Пенсійного фонду України, ні за ініціативою суду.

Судова колегія також враховує позицію позивача, що заперечення у даному спорі відповідачем права своїх працівників на отримання пенсії є невиправданим втручанням в особисті права цих осіб, оскільки відповідач не є стороною у відносинах його працівників та пенсійного органу з питання призначення пенсій.

Надалі, у контексті тверджень апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів враховує, що згідно висновків Верховного Суду у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 140/1205/19, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються.

Таким чином, висновки відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду за період з листопада 2023 року по березень 2024 року в розмірі 180 151,74 грн, є безпідставними.

У контексті посилань відповідача на висновки, що сформовані в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.02.2008 у справі №К-34808/06 та ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017 у справі №826/4218/16, судова колегія зауважує, що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан