Справа № 595/215/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 595/215/25 пров. № А/857/10785/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року, ухвалене суддею Тхорик І.І. у м. Бучач, у справі № 595/215/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 3998681 від 03 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

05 березня 2024 року Бучацький районний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Постанову серії ЕНА № 3998681 від 03 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на ОСОБА_1 , винесену поліцейським відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Дохватом Т.І., скасував, а провадження у справі закрив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484 грн 48 коп.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки, не зафіксував, що саме позивач керував транспортним засобом «УАЗ 3741» д.н.з НОМЕР_1 .

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а тому зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що відповідач належним чином зафіксував порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу, а саме: зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 03.02.2025 року відповідач прийняв постанову серії ЕНА № 3998681 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно із цією постановою, 03.02.2025 року о 17 год. 02 хв. позивач здійснив зупинку транспортного засобу «УАЗ 3741» д.н.з НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території за адресою: м. Бучач, вул. Заводська Бічна, 9А, створюючи при цьому суттєву перешкоду дорожньому руху, чим порушив пункт 15.9 «и».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП наступає за порушення правил зупинки.

Згідно з загальними положеннями Правил дорожнього руху України, прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що транспортний засіб «УАЗ 3741» д.н.з НОМЕР_1 , яким керував позивач, здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, відповідач надав матеріали фото- та відеофіксації місця зупинки транспортного засобу.

Оглянувши матеріали фотофіксації, апеляційний суд встановив, що на них не зафіксований транспортний засіб «УАЗ 3741» д.н.з НОМЕР_1 .

Оглянувши матеріали відеофіксації, апеляційний суд встановив, що на відеозаписі зафіксовані два транспортних засоби «УАЗ 3741», номера яких на відеозаписі не ідентифіковані.

Крім того на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського не зафіксований момент керування позивачем транспортним засобом «УАЗ 3741» д.н.з НОМЕР_1 .

Наведене свідчить про те, що відповідач не довів наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території,, що порушує пункт 15.10 «и» Правил дорожнього руху.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач не довів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3998681 від 03 лютого 2025 року необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року в справі № 595/215/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель

Повний текст постанови складений 15.04.2025 року