Справа № 380/1522/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 рокусправа № 380/1522/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 14.07.2023 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії період з 01.06.2016 по 29.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем, при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV з 14.07.2023, протиправно не включено до страхового стажу період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Крім цього, відповідачем, на виконання рішення суду, не було виключено з підрахунку заробітної плати період: з 01.06.2016 по 30.09.2016, щоб загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 (45 місяців), коли необхідно було виключити період з 01.06.2016 по 29.02.2020, що вплинуло на складові розрахунку пенсії позивача, зокрема на індивідуальний коефіцієнт та середньомісячний заробіток, та на розмір пенсійної виплати позивача в цілому.

Ухвалою суду від 31.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що Відповідно до положень ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців, страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При призначенні пенсії позивачу, із періоду з 01.07.2000 по 29.02.2020 виключено період з 01.10.2016 по 29.02.2020 із підрахунку заробітної плати.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 01.06.2016 по 29.02.2020, відповідач зазначає, що при призначенні пенсії позивачу до страхового стажу не враховано період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису № 21 до трудової книжки від 07.08.1986 НОМЕР_2 , про прийняття на посаду менеджера в ТзОВ «Капаінтур», не було внесено дату та номер наказу про прийняття, а також запис № 22 цієї ж трудової книжки, про звільнення з посади менеджера за власним бажанням дописано іншою ручкою, при цьому зміни внесені в запис № 21 не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни. Відповідач звертає увагу, що законодавством України чітко визначено порядок внесення змін та виправлень до трудової книжки. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 14.07.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі №380/37160/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області з 14.07.2023 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди: з 01.03.2020 по 31.03.2021 та з 01.11.2021 по 31.01.2022.

Відповідач листами від 15.07.2024 та від 05.11.2024, наданими у відповідь на адвокатські запити представника позивача, зокрема, повідомив, що спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та головним спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не включено період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису п.21 до трудової книжки ОСОБА_1 від 07.08.1986 НОМЕР_2 , яку було прийнято на посаду менеджера ТзОВ «Капаінтур» (), не було внесено дату та номер наказу про прийняття. В п. 22 цієї трудової книжки, внесено запис про звільнення з посади менеджера за власним бажанням, а також дописано іншою ручкою в п.21 дату та помер наказу про прийняття, при цьому зміни в п. 21 не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для .призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, уточнюючих документів за період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 ОСОБА_1 не подано. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі №380/37160/23, з 14.07.2023 зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996, та відповідно до пункту З частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключено з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди: з 01.03.2020 по 31.03.2021 та з 01.11.2021 по 31.01.2022. При цьому розмір пенсійної виплати з 14.07.2023 - 15936,39 гри., 01.03.2024 - 16036,39 гри. при страховому стажі 37 років 08 місяців 24 місяців.

Зобов`язання суду щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 з урахуванням додаткової оптимізації з 01.06.2016 по 30.06.2016 аби загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 відсутні.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 за №110) (далі - Інструкція).

Відповідно до п 1.1. Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.4. Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд встановив, що листом від 05.11.2024 відповідач повідомив представника позивача про те, що при призначенні пенсії до страхового стажу позивача не включено період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису п.21 до трудової книжки позивача від 07.08.1986 НОМЕР_2 , яку було прийнято на посаду менеджера ТзОВ «Капаінтур» (), не було внесено дату та номер наказу про прийняття. В п. 22 цієї трудової книжки, внесено запис про звільнення з посади менеджера за власним бажанням, а також дописано іншою ручкою в п.21 дату та помер наказу про прийняття, при цьому зміни в п. 21 не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни.

Такі твердження відповідача суд вважає безпідставними, оскільки Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а висловив правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також, у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд сформулював висновок про те, що «формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Оскільки записами №№21, 22 у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 07.08.1986 підтверджено її період роботи у ТОВ «Капаінтур» на посаді менеджера у період з 01.10.1999 по 13.03.2000, а доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, суд робить висновок, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу позивачу періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 та зобов`язання відповідача зарахувати вищевказаний період до страхового стажу позивача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині виключення з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоду з 01.06.2016 по 29.02.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

З наведеного суд робить висновок, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, а також додаткові періоди, види яких визначені у другому реченні абзацу 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV. До періоду, який додатково за бажанням особи може бути виключений з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, законодавець відносить зокрема, період страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення.

Згідно протоколу призначення (перерахунку) пенсії, страховий стаж позивача становить 37 років 8 місяців 24 дні, що загалом складає 452 місяці.

Відповідно до матеріалів справи, при призначенні пенсії позивачу, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 № 380/27160/23, було виключено: менше 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, що становить 41 місяць: з 01.10.2016 по 29.02.2020, а також 16 місяців періоду карантину: з 01.03.2020 по 31.03.2021, з 01.11.2021 по 31.01.2022. Проте, відповідачем, після виконання вищезазначеного рішення суду, на звернення позивача не було виключено з підрахунку заробітної плати період: з 01.06.2016 по 30.09.2016, щоб загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 (45 місяців), коли необхідно було виключити період з 01.06.2016 по 29.02.2020, що вплинуло на складові розрахунку пенсії позивача, зокрема на індивідуальний коефіцієнт та середньомісячний заробіток, та на розмір пенсійної виплати позивача в цілому, що передбачено вищезазначеною нормою Закону №1058-IVта не необґрунтовано не взято до уваги відповідачем.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоду з 01.06.2016 по 29.02.2020 не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) щодо незарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) з 14.07.2023 зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії період з 01.06.2016 по 29.02.2020.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) 968,69 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович