Справа № 380/12396/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 рокусправа № 380/12396/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» (далі позивач, ТзОВ «Транспортні системи») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ017382 від 29.11.2023 у розмірі 34000,00 грн.

В обґрунтування позову вказав, що позивача притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності за порушення, вказане у абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Повідомив, що відповідач дійшов помилкового висновку про здійснення позивачем 24.10.2023 міжнародних вантажних перевезень. Позивач стверджує, що він дійсно здійснював міжнародні перевезення, однак такі закінчилися 23.10.2023. Зазначив, що 24.10.2023 транспортним засобам марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 здійснювалися внутрішні перевезення вантажів на підставі накладної на внутрішнє переміщення № ПМ-00000011 від 24.10.2023, а тому підстави для притягнення позивача до відповідальності за абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відсутні. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 12.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 50306 від 03.07.2024), у якому проти позову заперечила. В обґрунтування вказала, 24.10.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіка проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку № 013195 від 23.10.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють міжнародні перевезення вантажів. Повідомила, що водій транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки, серед іншого: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки SCHWARZMULLER, номерний знак НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 ; СMR від 18.10.2023 № 985154; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Актом № АР 013985 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.10.2023, зокрема встановлено, таке: «Направлення на перевірку від 23.10.2023 № 013195. Під час перевірки виявлено порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 12 поправки № 6 до ЄУТР при здійсненні міжнародних. перевезень згідно CMR № 985154, у водія Сабадаш відсутня роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок за 24.10.2023. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 6 виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без оформлення документів перелік яких визначений ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та cm. 12 Поправки до ЄУТР, а саме роздруківка даних роботи цифрового тахографа. Пояснення водія про причини порушень: -, Водій акт підписав. Копію отримав». Просила у задоволенні позову відмовити.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 57080 від 26.07.2024) у якій наголосив на тому, що він 24.10.2023 не здійснював міжнародних вантажних перевезень, а тому вважає, що відповідач помилково кваліфікував здійснювані позивачем перевезення як міжнародні. В решті доводи відповіді на відзив є аналогічними тим, які викладені у позовній заяві. Просив визнати протиправною і скасувати спірну постанову.

Представниця відповідача надіслала на адресу суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 59556 від 05.08.2024) у якій навела доводи аналогічні тим, які викладені у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позову.

Також у позовній заяві позивач просив витребувати у відповідача відеоматеріали проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) від 24.10.2023. З цього приводу суд зазначає, що вказане клопотання не відповідає загальним вимогам до форми та змісту будь-якої письмової заяви чи клопотання, встановленим статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому таке судом не розглядається. Крім того, такі докази відповідачем надано.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, дослідив матеріали справи, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

На підставі графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області у період з 23.10.2023 по 29.10.2023 та відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 013195 від 23.10.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки, зокрема старшим державним інспектором Ткачуком Н.Ю. проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі).

Зі змісту акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 013985 від 24.10.2023 слідує, що в ході рейдової перевірки посадовими особами зупинено транспортний засіб марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Транспортні системи» під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказаним актом встановлено, що під час перевірки виявлено порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 12 поправки № 6 до ЄУТР при здійсненні міжнародних. перевезень згідно CMR № 985154, у водія Сабадаш відсутня роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок за 24.10.2023. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 6 виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без оформлення документів перелік яких визначений ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ст. 12 Поправки до ЄУТР, а саме роздруківка даних роботи цифрового тахографа.

При цьому, водій транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки SCHWARZMULLER, номерний знак НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 ; СMR від 18.10.2023 № 985154; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Листом № 82651/31/24-23 від 25.10.2023 відповідач повідомив позивача про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства та повідомив про місце та час розгляду справи.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.11.2023 № ПШ017382 встановлено порушення позивачем ч. 1 абз. 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт». Цією постановою вирішено стягнути з ТзОВ «Транспортні системи» адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою відповідача, вважає її протиправною, тому звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 2344-ІІІ, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави;

- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України;

- міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен:

- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

- утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

- організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- забезпечувати безпеку дорожнього руху;

- забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Внутрішні перевезення пасажирів регламентує Розділ II Закону № 2344-ІІІ, котрий містить статтю 39 «Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення».

Внутрішні перевезення вантажів регламентує Розділ IIІ Закону № 2344-ІІІ, котрий містить статтю 48 «Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення».

Міжнародні перевезення пасажирів і вантажів регламентує Розділ IV Закону № 2344-ІІІ, який містить статтю 53 «Організація міжнародних перевезень пасажирів і вантажів»; ця стаття визначає окремі переліки документів (різні за змістом, чотири шт.), які повинні мати: (1) резиденти України при виконанні міжнародних перевезень (а) вантажів або (б) пасажирів; (2) нерезиденти України при виконанні міжнародних перевезень (а) вантажів або (б) пасажирів.

Отже особливості організації міжнародних перевезень пасажирів та вантажів визначені статтею 53 Закону № 2344-ІІІ.

Як визначено частинами 1, 2 та 4 статті 53 Закону № 2344-ІІІ, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

- дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

- дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

- документи на вантаж.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначає стаття 60 Закону № 2344-ІІІ. Частиною першою цієї статті передбачено застосування до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарських штрафів за такі склади правопорушень виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої статті 60).

Позивач стверджує, що 24.10.2023 ТзОВ «Транспортні системи» здійснювало внутрішні вантажні перевезення, що підтверджується накладною на внутрішнє переміщення № ПМ-00000011 від 24.10.2023.

Судом встановлено, що водій транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки SCHWARZMULLER, номерний знак НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 ; СMR від 18.10.2023 № 985154; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Тобто, водій транспортного засобу позивача надав СMR від 18.10.2023 № 985154, однак накладної на внутрішнє переміщення № ПМ-00000011 від 24.10.2023 для перевірки не надав.

Крім того, з акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 013985 від 24.10.2023 слідує що водій транспортного засобу жодних заперечень щодо акта не вказав, що підтверджується його підписом у вищевказаному акті.

Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом, з якого слідує, що водію транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Транспортні системи», ОСОБА_1 доведено до відома зміст акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 013985 від 24.10.2023.

Виходячи з встановлених обставин, оцінюючи наявні у справі докази, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач під час проведення рейдової перевірки здійснював саме міжнародні вантажні перевезення.

Отже, при проведенні рейдової перевірки водій позивача не пред`явив під час перевірки документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок за 24.10.2023.

Частинами третьою-шостою статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік документів, який повинен бути наявний у водія при здійсненні відповідних видів міжнародних автомобільних перевезень.

Згідно із частиною восьмою статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно із абзацом першим частини першої статті першої Закону України «Про інформацію», документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв, у розумінні частини восьмої статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» підпадає під ознаки документу, що передбачені відповідними положеннями Закону України «Про інформацію», оскільки призначена для фіксації інформації про режим праці та відпочинку водія. Роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв неможлива за відсутності: особистої картки водія у слоті тахографа, що і мало місце при здійсненні міжнародних вантажних перевезень 24.10.2023 транспортним засобом марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 .

Вказані висновки відповідача не спростовані позивачем в межах розгляду справи.

Крім того, з відеозапису слідує, що водій ОСОБА_1 погодився з відсутністю роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок його як водія транспортного засобу при здійсненні міжнародних вантажних перевезень. При цьому, усно пояснив, що у нього відсутній папір для тахокартки, а на твердження інспектора, що попередньо встановлено, що у тахографі знаходиться картка брата водія заперечень не висловив.

Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що позивачем при здійсненні міжнародних вантажних автомобільних перевезень допущено порушення ч. 1 абз. 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема роздруківки даних роботи цифрового тахографа, що спростовує відповідні доводи позивача.

То ж, на переконання суду, спірна постанова винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень, із дотриманням процедури її розгляду та прийняття, з дотриманням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», тому є правомірною.

Аналогічного висновку при вирішенні схожих спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 року у справі № 420/3371/21.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії, параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи та докази, суд керувався тим, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відтак позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» (79058 м. Львів вул. Липинського 6/24; ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150 м. Київ вул. Антоновича 51; ).

Суддя Р.П. Качур