Справа № 580/1413/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року справа № 580/1413/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2024 позивач звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо відмови в застосуванні спрощеної системи оподаткування, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 12.06.2023 року №1846/АП/23-00-50-02-06 про відмову позивачу у реєстрації платником єдиного податку;

- зобов`язати Головного управління ДПС у Черкаській області внести до реєстру платників єдиного податку щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як платника єдиного податку, 2 група, з 01.07.2023 року.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у реєстрації платником єдиного податку ІІ групи, оскільки визначені в податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання не є узгодженими в силу того, що податкові повідомлення-рішення від 16.03.2021 №61035-2403-2301, від 07.10.2020 №1500-0417-2301 не вручені позивачу. Отже, позивач вважається таким, що не мав податкового боргу, відповідно відсутні підстави для відмови в реєстрації платником єдиного податку.

Представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.03.2021 №61035-2403-2301, від 07.10.2020 №1500-0417-2301, у зв`язку з відсутністю розрахунків розміру податку, оскаржені рішення не надсилались позивачу, а також у зв`язку із скасуванням судовими рішеннями права власності позивача на земельну ділянку щодо якої здійснено нарахування податку.

Суд не приймає до розгляду заяву представника позивача виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмету позову повинна стосуватися тих спірних правовідносин, які вже винесені на розгляд і вирішення суду, такою зміною не повинно підмінюватися подання нового адміністративного позову, що не пов`язаний зі справою.

Таким чином, КАС України передбачена можливість позивача змінити предмет або підстави позову. Одночасна зміна предмету та підстав позову КАС України не передбачена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №800/434/17.

Однак, представник позивача змінив предмет та одночасно підстави позову, оскільки в первісній редакції позову відсутні посилання на підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 16.03.2021 №61035-2403-2301, від 07.10.2020 №1500-0417-2301. Тому в такому випадку позивач повинен захищати свої права шляхом подання нового позову, а не шляхом зміни підстав та предмету позову.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що у період з 30.04.2020 по 27.10.2021 позивач вважався власником вищевказаної земельної ділянки, а отже відповідно до ч.1 п.п.269.1.1 п.269.1 ст.269 ПК України був платником земельного податку для фізичних осіб. Внаслідок несплати, за позивачем обліковувався податковий борг у сумі 1572,00 грн. із земельного податку з фізичних осіб, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, тому відповідачем правомірно відмовлено в реєстрації позивача платником єдиного податку ІІ групи.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , подана заява щодо державної реєстрації в якості фізичної особи - підприємця та 09.06.2023 останній зареєстрований як фізична особа - підприємець. Разом із заявою щодо державної реєстрації фізичної особи - підприємця позивачем подана заява про обрання спрощеної системи оподаткування друга група з 01.07.2023.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області в листі від 12.06.2023 №1846/АП/23-00-50-02-06 викладено відмову в реєстрації платником єдиного податку з підстав п. 1 п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), у зв`язку невідповідності вимогам п. 8 п. 291.5 ст. 291 ПК України - наявність податкового боргу. Зокрема, заборгованість по земельному податку.

На адвокатський запит від 15.11.2024 за №15/11/2024, листом ГУ ДПС у Черкаській області від 19.11.2024 за №24333/6/23-00-50-03-04 надано представнику позивача копію листа від 12.06.2023 №1846/АП/23-00-50-02-06, в якому містяться відомості про відмову в реєстрації позивача платником єдиного податку ІІ групи.

Не погоджуючись із правомірністю наведеної відмови, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 291.2 статі 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статі 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 298.1 ст. 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 ПК України. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (надалі за текстом - заява) (абзац перший п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України).

Згідно з підпунктом 1 п. 299.6 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання, зокрема, фізичної особи-підприємця як платника єдиного податку є виключно: невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим ст. 291 ПК України.

Відповідно до пп. 291.5.8 п. 291.5 ст.291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп: платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс- мажорних обставин).

Отже, реєстрація фізичної особи-підприємця як платника єдиного податку здійснюється на підставі поданої платником заяви за відповідною формою, із зазначенням відомостей про фізичну особу-підприємця, шляхом внесення таких відомостей до реєстру платників єдиного податку.

У разі наявності податкового боргу, контролюючий орган не може здійснити реєстрацію такої фізичної особи - підприємця платником єдиного податку та приймає рішення про відмову в проведенні реєстрації.

Перевіряючи наявність у позивача податкового боргу, судом встановлено, що відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 07.10.2020 №1500-0417-2301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 785,95 грн.;

- від 16.03.2021 №61035-2403-2301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 785,95 грн.;

- від 19.08.2022 №-2301 яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 864,55 грн.

Згідно з інформацією, яка міститься в листі Головного управління ДПС у Черкаській області №24479/6/23-00-24-07-07 від 21.11.2024, в ході проведення звірки податкове повідомлення-рішення від 19.08.2022 №-2301 скасоване (відкликане).

У відповідності до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.4 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

В силу вимог п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що платник податків після визначення контролюючим органом суми грошового зобов`язання має право оскаржити відповідне рішення цього органу. Якщо платник податків не ініціював процедуру оскарження рішення контролюючого органу протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, то сума податкового боргу такого платника вважається узгодженою і підлягає сплаті.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, податкове повідомлення-рішення від 07.10.2020 №1500-0417-2301, яким позивачу нараховано податкові зобов`язання, направлено 08.10.2020 за адресою: вул. Грузиненка, 22/4, м. Черкаси.

Пунктом 45.1. ст. 45 ПК України, передбачено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 63.1. ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 63.5. ст. 63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Станом на дату прийняття наведених податкових повідомлень-рішень позивач мав статус фізичної особи. З цього приводу абзац 2 п. 45.1. ст. 45 ПК України чітко регламентує, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Як вбачається зі змісту податкового повідомлення-рішення від 07.10.2020 №1500-0417-2301, в ньому вказано податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , натомість податкове повідомлення-рішення направлено за іншою адресою.

Доказів подання позивачем повідомлення до податкових органів про зміну податкової адреси відповідачем не надано, що дає суду підстави для висновку про неналежне вручення позивачу податкового повідомлення рішення від 07.10.2020 №1500-0417-2301. Отже, визначена в цьому рішенні контролюючого органу сума податкових зобов`язань не є узгодженою, тому не могла вважатись станом на 12.06.2023 податковим боргом позивача.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2020 року у справі №712/3871/20 позов першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури Троцька Є. до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з припиненням її державної реєстрації - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради №2-5265 від 02.10.2019 року «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_1 ».

Визнано незаконним та скасовано запис про державну реєстрацію права власності від 19.11.2019 під № 34252338 на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:007:0043) по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2021 у справі №712/3871/20 суд вирішив, зокрема, доповнити абзац 3 резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.12.2020 у справі №712/3871/20, виклавши його в наступній редакції:

«Визнати незаконним та скасовано запис про державну реєстрацію права власності від 19.11.2019 під № 34252338 на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:007:0043) по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, припинивши за ним набуте право приватної власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.10.2021 року у справі №712/3871/20 апеляційну скаргу адвоката Савченка С. В. в інтересах відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Черкаської міської ради - задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2020 року - змінено, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення залишено без змін. Постанова Черкаського апеляційного суду набрала законної сили в день її ухвалення.

Отже, з дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції позивач позбавлений права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:007:0043, відповідно з 27.10.2021 на нього не може покладатись обов`язок щодо сплати земельного податку за увесь 2021 рік у загальному розмірі 785,95 грн.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, в розумінні наведених положень Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

За таких обставин, визначена податковим повідомленням-рішенням від 16.03.2021 №61035-2403-2301 сума податкового зобов`язання не могла вважатись узгодженою та підлягала перегляду, оскільки з 27.10.2021 у позивача припинено право власності на земельну ділянку.

Суд зазначає, що за результатами звірки відповідач скасував (відкликав) податкове повідомлення-рішення від 19.08.2022 №-2301, яким визначено суму податку за 2022 рік, однак безпідставно не переглянув визначену суму податку на 2021 рік.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що норми Податкового кодексу України не містять дієвого механізму своєчасного коригування розміру податку за землю, який нараховується контролюючими органами. Цим самим, відсутність обізнаності податкового органу про припинення права власності на землю, покладає саме на платника податків тягар відповідальності у вигляді сплати фактично неузгодженого податкового зобов`язання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа виливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Підсумовуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивача безпідставно позбавлено спеціального права перебування на прощеній системі оподаткування, оскільки на 12.06.2023 дату вирішення питання про наявність у позивача права перебувати на спрощеній системі оподаткування, останній вважається таким, що не мав податкового боргу.

Отже, відмовляючи позивачу в реєстрації платником єдиного податку ІІ групи, відповідач діяв неправомірно, тому для ефективного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.07.2023.

При цьому, вимоги про скасування рішення Головного управління ДПС у Черкаській області задоволенню не підлягають, оскільки лист від 12.06.2023 №1846/АП/23-00-50-02-06 не є самостійним рішенням суб`єкта владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо відмови у внесенні до Реєстру платників єдиного податку відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.07.2023.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.07.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, Черкаська обл., 18001, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, Черкаська обл., 18001, ).

Рішення суду складене 14.04.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО