Справа № 280/925/25
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Справа № 280/925/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю КАЛОРІС (69104, м.Запоріжжя, вул. Чумаченка, 45, кв. 93, )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, адреса відділу: 69118 м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 8, ),

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю КАЛОРІС (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Анатолія Романенка про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 091710 від 07.01.2025, згідно якої на ТОВ КАЛОРІС накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000, 00 грн. за порушення вимог ст. 34, ст. 48 ЗУ Про автомобільний транспорт.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.11.2024 водій TOB «КАЛОРІС» Плахотнюк А.М. під час здійснення рейдової перевірки надав старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області тахокарти за 29.11.2024 (поточний день) та за попередні періоди. Стверджує, що тахокарти та бланки підтвердження діяльності за вихідні дні не складались, оскільки відповідно до наказу ТОВ «Калоріс» від 02.01.2023р. № 01-ВК «Про встановлення 5-денного робочого тижня» на підприємстві встановлено 5 денний робочий тиждень. Зазначає, що діючим законодавством про автомобільний транспорт не передбачено обов`язку заповнювати бланк підтвердження діяльності у вихідний день, оскільки вказаний бланк заповнюється у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів (тобто перебував на робочому місці та не здійснював перевезення). Також стверджує, що є неприйнятними посилання інспектора у акті № 063666 від 29.11.2024 на порушення вимог ЄУТР, наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010р. та п. 6.4 Наказу № 340 від 07.06.2010, оскільки приписи зазначених нормативних актів на ТОВ «Калоріс» не поширюються, спірна постанова взагалі не містить посилання на вказані вище норми. Вважає, що ТОВ «КАЛОРІС» 29.11.2024 не порушило жодної норми законодавства про автомобільний транспорт. З урахуванням викладеного, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від 21.02.2025 вх. № 60108 зазначає, що що під час перевірки водій не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки заповнені тахокарти або бланк підтвердження діяльності, тому був складений акт № АР063666. Зазначає, що в момент проведення рейдової перевірки, водієм надавались тахокарти за 25.11., 26.11., 27.11., 28.11.2024, що підтверджується відеофіксацією, здійсненою в момент рейдової перевірки на бодікамеру посадової особи Укртрансбезпеки, за 29.11.2025 тахокарта безпосередньо знаходилась в тахографі, що також підтверджується фотофікасацією. Вказує, що враховуючи, що транспортний засіб позивача має повну масу понад 3,5 тонни та повинен бути обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. У задоволенні позову просить відмовити.

У відповіді на відзив вх. № 8935 від 26.02.2025 вказано, що ані акт №063666 від 29.11.2024р., ані постанова № ПШ 091710 від 07.01.2025 не містять посилань на фактичні обставини справи і результати дослідження конкретних доказів (фото, відео), на підставі яких зроблено відповідний висновок про порушення норм законодавства про автомобільний транспорт. Зазначає також, що до відзиву на позовну заяву, що міститься в електронному кабінеті ЄСІТС, у якості додатків додано 3 файли з відеозаписами, але на вказаному відео взагалі відсутній звук, неякісне зображення, яке не дозволяє встановити обставини та події, що зафіксовані на відео. Фотографії, які надані до відзиву на позовну заяву, не мають дати, прив`язки до конкретного акту та не дають можливості встановити обставини та події, що зафіксовані на них. У акті також відсутні посилання на наявність фото/відео доказів, якими зафіксовано вказане порушення. Просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/925/25.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

29.11.2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки проводилася рейдова перевірка на 949 км + 820 м а/д М-30 та відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп SCHMITZ CARGOBULL, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.11.2024 №АР065666, в якому зазначено про порушення вимог ст. 34, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010; п. 3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, а саме: під час перевезення вантажів: перевізник не забезпечив водія тахокартами у кількості, що передбачена ЄУТР або бланком підтвердження діяльності.

07.01.2025, за результатами розгляду зібраних за результатами перевірки матеріалів, Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ091710, якою до Товариства з обмеженою відповідальністю КАЛОРІС застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною вказану постанову позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Отже на цей час суб`єктом владних повноважень щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання, є Укртрансбезпека в особі її територіальних органів відділів державного нагляду (контролю) в областях України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно з приписами абз. 2 ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, зокрема здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 14-20 вказаної статті передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567), пунктом 16 якого передбачено, що під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

За п.п. 20, 21 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п.п. 26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувані постанова містить покликання на норму, яку порушив перевізник, зокрема, ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також, на акт №АР063666.

Також, згідно пункту а частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями. Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 р. в адміністративній справі №823/1199/17 дійшов висновку, що приписи пункту а частини 1 статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

У відповідності до зазначеної вище Конвенції Міністерство транспорту та зв`язку України наказом № 340 від 07.06.2010 затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності; транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Згідно п. 61 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п. 1.5 Положення № 340).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ. При цьому Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 р. у справі №440/2336/23.

Судом встановлено, що позивач є перевізником, транспортний засіб марки VOLVO номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , обладнаний тахографом. Ці обставини сторонами не спростовані.

Однак, під час перевірки у водія ТОВ "КАЛОРІС" були відсутні заповнені тахокарти у кількості, передбаченій ЄУТР (із необхідних 28 одиниць надано 4) або бланк підтвердження діяльності.

У позовній заяві позивач підтвердив ту обставину, що 21.06.2024 перевезення вантажу здійснював його водій ОСОБА_1 , тобто наймана особа.

Позивач не входить до переліку перевізників, на яких дія Положення № 340 не розповсюджується.

Таким чином позивач, як перевізник, зобов`язаний виконувати вимоги Положення № 340 з метою дотримання прав водія, як найманого працівника.

Доводи позивача про те, що тахокарти були в наявності у кількості, передбаченої ЄУТР, спростовані доказами відео та фотофіксації, наданими відповідачем та наявними в матеріалах справи, на яких вбачаються вказані обставини. Подальше направлення позивачем тахокарт на адресу відповідача для врахування їх при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт обставину допущеного порушення не спростовують, оскільки тахокарти у необхідній кількості мали бути у водія в наявності і бути пред`явленими ним на вимогу службових осіб відповідача безпосередньо під час проведення перевірки 29.11.2024.

Згідно абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно виснесено спірну постанову та відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд на підставі наданих доказів сукупно, системного аналізу положень законодавства, дійшов висновку, що порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт є доведеними відповідачем, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими, у задоволенні яких належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю КАЛОРІС (69104, м.Запоріжжя, вул. Чумаченка, 45, кв. 93, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, адреса відділу: 69118 м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.04.2025.

Суддя Л.Я. Максименко