Справа № 240/2000/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2000/25

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом №30893-29303/М-02/8-0600/24 щодо ненарахування та невиплати пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 №1-р(ІІ)2021 відповідно до ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР із 22.07.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 22.07.2024 нарахування та виплату пенсії по інвалідності, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 №1-р(ІІ)2021 відповідно до ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР у розмірі що дорівнює 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, позивачем подано до суду апеляційну скаргу, в якій, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати зазначену ухвалу прийняти нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду у справі №240/21186/21, а тому слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом.

Колегія суддів не погоджується з підставністю прийнятого судом рішення та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пунктів 1,2 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суд відмовляє у відкриті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства ; у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Зазначеними пунктами 1, 2 частини першої статті 170 КАС України передбачено підстави для відмови у відкриті провадження, які спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті та остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Таким чином, відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвали ти судове рішення.

Таким чином, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі па підставі пунктами 1, 2 частини першої статті 170 КАС України є сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.

Так, згідно інформації КП ДСС у провадженні суду перебувала адміністративна справа 240/4222/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, зокрема, про визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати пенсії по інвалідності у відповідності до ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 05.08.2021 та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 01.11.2022 року.

Як слідує із матеріалів справи, в обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на рішенням Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (с неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-Х11 у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-У1П щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підставою ж звернення до суду з даним позовом слугувало Рішенням Конституційного Суду України №7-р(1)2023 від 13.09.2023 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення «Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України «Про статус га соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «від 28 лютого 1991 року №796-Х11 зі змінами застосовуються в порядку та розмірах установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення «Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-Х11 зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення цього рішення.

Колегія суддів зауважує, що на рішення Конституційного суду позивач посилається у позовній заяві, а також дане рішення не могло бути підставою для подання позовної заяви у справі №240/4222/22, оскільки на той час ще не було постановлено.

Як слідує із матеріалів справи позивач оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оформлені листом №і30893-29303/М-02/8-0600/24 від 23.12.2024 року щодо ненарахування та невиплати їй пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР із 22 липня 2024 року.

В той же час, позовні вимогами у справі №240/4222/22 охоплювали період з 05.08.2021 року, а позовні вимоги у даній справі (№240/2000/25) охоплюють період з 22.07.2024 року, тобто періоди є різними.

Отже, з огляду на вищезазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що спір у зазначених судом справах, не є тотожним, оскільки вимоги різняться періодами та підставами позову.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення питання.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.