Справа № 456/5533/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 456/5533/24 пров. № А/857/2471/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року, що ухвалила суддя Бучківська В.Л. у м. Стрию, у справі № 456/5533/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- скасувати постанову серії 4AB № 06223498 від 07.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі та постанову серії 4АВ № 062685534 від 11.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі;

- закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення.

13 грудня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а тому має нести адміністративну відповідальність.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а тому зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію позивачка пояснює тим, що з 13.02.2024 року по 20.07.2024 року перебувала за кордоном, а тому не могла вчинити адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення швидкості руху) 07.06.2024 року та 11.06.2024 року.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 07.06.2024 інспектор ДПП Єсепчук А.А. прийняв постанову серії 4АВ № 06223498 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

У постанові відповідач зафіксував, що 31.05.2024 о 13 год. 43 хв., за адресою Н-10 Стрий-Мамалига 66+610, транспортний засіб «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, що є порушенням пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також, 11.06.2024 інспектор ДПП Петриченко К.С. прийняв постанову серії 4АВ № 06268534 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

У постанові відповідач зафіксував, що 31.05.2024 о 16 год. 04 хв., за адресою Н-09 Мукачево-Львів 227+233, транспортний засіб «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 43 км/год, що є порушенням пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з пунктом 12.9. б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Відповідальність за перевищення швидкості руху передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктом правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Нормами статті 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, згідно зі статтею 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, транспортний засіб «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 . Відомостей про належного користувача цим транспортним засобом у справі немає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП (перевищення швидкості руху) вчинені 31.05.2024 року має нести позивачка, як відповідальна особа.

Наведене свідчить про те, що відповідач довів наявність у діях позивачки складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП (перевищення швидкості руху).

Апеляційний суд зауважує, що перебування позивачки за кордоном не спростовує вчинення нею 31.05.2024 року о 13 год. 43 хв. та о 16 год. 04 хв. двох правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП (перевищення швидкості руху), оскільки, КУпАП визначає власника транспортного засобу відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень, які зафіксовані в автоматичному режимі, крім випадків коли до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесені відомості про належного користувача.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачкою 31.05.2024 року о 13 год. 43 хв. та о 16 год. 04 хв. двох адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення швидкості руху), що зафіксовані в автоматичному режимі, постанову серії 4AB № 06223498 від 07.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та постанову серії 4АВ № 062685534 від 11.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП необхідно залишити без змін, а позов без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року в справі № 456/5533/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст складений 15.04.2025 року