Справа № 640/33760/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Державна судова адміністрація України (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про скасування постанови.
Позов обґрунтовано тим, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження №65978705 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, у зв`язку із невиконанням виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 02.02.2021 у справі №120/5205/20-а. Однак представник позивач вважає таку постанову протиправною, оскільки ДСА України не може виконати рішення суду від 07.12.2020 у справі №120/5205/20-а з об`єктивних причин, оскільки нарахування та виплата суддівської винагороди суддям виходить за межі повноважень ДСА України, встановлених ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Представник зауважує, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі №120/5205/20-а можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державою казначейською службою України визначеної Господарським судом Вінницької області суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів». При цьому для виконання рішення суду від 07.12.2020 у справі №120/5205/20-а, виникла необхідність для зміни способу виконання судового рішення, про що було повідомлено ОСОБА_1 листами від 22.02.2021 №К163-21-353/21 та від 06.07.2021 №К1395-21-133/21. Представник позивача наголошує, що виключно стягувач чи виконавець може звернутися до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом списання визначених Господарським судом Вінницької області суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є ДСА України. Представник позивача вважає, що невиконання ДСА України виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі №120/5205/20-а допущено виключно з об`єктивних причин. При цьому застосування штрафних санкцій до боржника можливе лише за умови невиконання без поважних причин вимог, викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження. Проте, не зважаючи на наявність поважних причин, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. На думку представника позивача, у державного виконавця не було жодних підстав для винесення спірної постанови, позаяк рішення суду не виконано з поважним причин.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2021 заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі.
У матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що 09.07.2021 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №120/5205/20-а від 02.02.2021. Пунктом другим Постанови боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та повідомити державного виконавця з наданням підтверджуючих документів. Проте у встановлений строк та станом на 21.10.2021 інформація від боржника щодо виконання рішення суду до відповідача не надійшла. Про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду боржником, не повідомлено, документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником не надано. Представник відповідача вказує, що такі обставини свідчать про невиконання боржником рішення суду без поважних причин. У зв`язку із наведеним, вважає що постанова про накладення штрафу прийнята в рамках чинного законодавства. Наголошує, що накладення штрафу є відповідальністю, яка наступає за невиконання рішення суду боржником, тому її скасування фактично звільняє боржника від відповідальності за невиконання рішення суду. Зауважує, що стягувач чи боржник не зверталися до державного виконавця із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Водночас звернення з відповідною заявою є правом, а не обов`язком державного виконавця.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передано судові справи також Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
21.03.2025 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких представник підтримує відзив на позовну заяву, поданий до Окружного адміністративного суду м. Києві.
У судове засідання, призначене на 03.04.2025 на 10:30 год, учасники справи не прибули, однак про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.123).
Ухвалою суду від 03.04.2025 замінено відповідача - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Призначено судовий розгляд на "16" квітня 2025 р. о 10:00 год.
У судове засідання, призначене на 16.04.2025 на 10:00 год, сторони не з`явились, про місце, дату та час судового засідання оповіщені належним чином, у встановленому порядку (а.с.129-131).
Враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті та те, що згідно із положеннями ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді першої інстанції, суд відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі №120/5205/20-а, яке набрало законної сили, зобов`язано Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат грошових доходів за період з серпня 2010 року по листопад 2019 року у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (а.с. 55-57).

Вінницьким окружним адміністративним судом 02.02.2021 видано виконавчий лист у справі №120/5205/20-а щодо зобов`язання Державної судової адміністрації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат грошових доходів за період з серпня 2010 року по листопад 2019 року у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (а.с.54).

На звернення стягувача ОСОБА_1 від 21.02.2021 та від 18.06.2021 до ДСА України щодо виконання судового рішення, позивач надав їй відповіді від 22.02.2021 та 06.07.2021 про те, що виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 в частині нарахування компенсації грошових доходів можливе лише Господарським судом Вінницької області шляхом здійснення відповідних розрахунків (а.с.7-8).

На підставі заяви стягувача від 26.06.2021, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. 09.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65978705 з питань виконання виконавчого листа №120/5205/20-а виданого 02.02.2021 (а.с.59-60).

21.10.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. у межах виконавчого провадження №65978705 винесено постанову про накладення на Державну судову адміністрацію України штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання боржником рішення суду без поважних причин (а.с. 67).

Державною судовою адміністрацією України листом №10-20555/21 від 19.11.2021 повідомила, що ДСА України не може виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі №120/5205/20-а з об`єктивних причин, оскільки нарахування та виплата суддівської винагороди суддям виходить за межі повноважень ДСА України, встановлених ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.68-69).

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 21.10.2021 ВП №65978705 про накладення штрафу, позивач у межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо заявленого клопотання про залучення ОСОБА_1 (стягувача у виконавчому провадженні) в якості третьої особи (а.с. 70-71), суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Оскільки предметом спору є визнання протиправною та скасування постанови від 21.10.2021 про накладення на ДСА України штрафу, рішення у справі не впливає на права або обов`язки ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання про залучення третьої особи відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому частиною 6 статті 26 цього Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець наділений правом накладення на боржника штрафу у разі невиконання боржником рішення суду виключно за відсутності поважних причин для такого невиконання.

Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Також суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Водночас суд зауважує, що частиною 4 статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09.07.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. відкрито виконавче провадження №65978705. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 днів та невідкладно повідомити державного виконавця з наданням підтверджуючих документів. Вказану постанову направлено Державній судовій адміністрації України листом від 09.07.2021 №65978705/20.1/22 (а.с.58).

Доказів не отримання чи несвоєчасного отримання позивачем постанови державного виконавця матеріали справи не містять.

21.10.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М., винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин боржником рішення. У постанові зазначено, що станом на 21.10.2021 інформація від боржника щодо виконання рішення суду, про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду боржником, документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій не надходила (а.с.67). Вказана постанова направлена боржнику та стягувачу листом від 21.10.2021 №65978705/20.1/22.

Разом з тим листом від 19.11.2021 № 10-20555/21 на лист №65978705/20.1/22 від 21.10.2021 позивач повідомив відповідача про відсутність об`єктивної можливості виконання судового рішення у справі №120/5205/20-а у спосіб, який визначений у ньому, та просив утриматися від накладення штрафу. На переконання ДСА України рішення у справі №120/5205/20-а можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів"(а.с. 68).

З вищенаведеного судом встановлено, що ДСА України повідомила Відділ примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про неможливість виконання рішення суду у справі №120/5205/20-а у спосіб, який визначений у ньому, після того, як головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Суд зазначає, що позивачем не було надано державному виконавцю жодних доказів виконання рішення суду, чи інформації про не можливість виконання рішення суду у спосіб, визначений у ньому, зокрема доказів звернення боржника до державного виконавця про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення, що свідчить про недотримання вимог ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII.

Відтак, суд доходить висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.10.2021 ВП № 65978705 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн є правомірною та скасуванню не підлягає.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Врахувавши все наведене вище в сукупності, перевіривши в межах доводів позовної заяви оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам частини 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З огляду на викладене та беручи до уваги положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови відмовити.

Рішення суду направити учасникам справи через підсистему Електронний суд.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Гомельчук С.В.