Справа № 480/3903/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 року Справа № 480/3903/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3903/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України Сумська митниця про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адмыныстративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.04.24 року у відповідь на адвокатський запит позивачем отримано оскаржувані податкові повідомлення рішення.
Позивач зазначає, що він не згодний із сумою грошового зобов`язання, визначеного вищевказаними повідомленнями - рішеннями, виходячи із наступного.
Відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка за митною декларацією від 05 грудня 2018 року №UА 805180/2018/023788. Згідно вказаної митної декларації було розмитнено легковий автомобіль, що був у використанні марки МAZDA, модель 6.
Позивач зазначає, що після закінчення встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку митному органу заборонено як донараховувати платникам податків грошові зобов`язання, так і проводити перевірку правильності митного декларування товару та сплати податків загалом. При цьому, визначаючи граничний строк, протягом якого митний орган має право визначити суму грошових зобов`язань -1095 днів, законодавець пов`язав початок його перебігу із граничною (фактичною) датою подачі митної декларації.
Разом з тим, оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем поза межами встановленого ст. 102 ПК України строку.
При цьому посилання відповідача на п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу на час дії карантину, є надуманим та помилковим, оскільки Законом №591-ІХ не вносились зміни до Митного кодексу України, мораторій на проведення документальних перевірок, що здійснюються митними органами не був встановлений як і не було зазначено про зупинення перебігу строків давності як для їх проведення так і нарахування податкових зобов`язань.
Судом відкрито провадження у цій справі, поновлено позивачу строк звернення до суду та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки митним органом було складено Акт перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформлені товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 27.12.2018 №UА805180/2018/023788.
Також представник відповідача зазначає, що змінами, внесеними до ПКУ відповідно до Закону України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020, розмежовано поняття «контролюючі органи», повноваження та функції контролюючого органу та встановлено, що види документальних перевірок митних органів, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів встановлено МКУ, у зв`язку з чим установлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ мораторій на проведення документальних перевірок контролюючими органами з 23.05.2020 не розповсюджується на митні органи.
Відповідач вважає, оскільки у зв`язку із забороною на проведення документальних перевірок митні органи не здійснювали повноважень щодо проведення документальних перевірок з питань дотримання митного законодавства, здійснення яких було поновлено 23.05.2020, то строки давності відповідно до підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПКУ та абзацу одинадцятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ зупиняються на період з 18.03.2020 по 22.05.2020, тобто на 66 календарних днів.
Отже з урахуванням вищезазначеного Сумською митницею винесено Позивачу податкові повідомлення-рішення від 30.12.2021 у строки в межа визначених чинним законодавством України.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена декларантом особа, ОСОБА_2 (Приватна фірма «Сумизовніштранс»).
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 5439,00 дол. США (еквівалент 152976,91 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі ЕМД: 1 дол. США = 28,12592600 грн.). При цьому складовими визначеної декларантом митної вартості автомобіля є: сума продажу транспортного засобу: 4500,00 дол. США, у відповідності до invoice від 13.08.2018 б/н, який зазначено у графі 44 митної декларації; комісійна та брокерська винагорода, за винятком комісії на закупівлю 539,00 дол. США; послуги морських перевезень до кордону (порт Одеса) 400,00 дол. США.
До митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались: інвойс від 13.08.2018 №б/н на суму 4500 дол. США; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 24.08.2018 № НОМЕР_3 ; коносамент від 07.09.2018 №18139354 (контейнер НОМЕР_4 ), доставка з LOS ANGELES (США) до порту в м. Одеса (Україна); платіжні документи (квитанції про сплату митних платежів від 30.11.2018 №37195315 та від 05.12.2018 №37293314, платник: ОСОБА_1 , призначення платежу «попередня оплата за митне оформлення ТЗ ОСОБА_1 ід.н. НОМЕР_2 ); інші документи, необхідні для митного оформлення.
На підставі наказу Сумської митниці Державної митної служби від 01.11.2021 року №167 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» митницею проведено документальну невиїзну перевірку.
За результатами проведеної документальної невиїзної перевірки складено Акт документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформлені товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 27.12.2018 №UА805180/2018/023788 (а.с. 62 67).
В акті перевірки зазначено, що Сумською митницею отримано лист Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), в якому, крім іншого, надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу).
Листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_1 та уповноваженою особою банку) на транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
За результатами опрацювання даної інформації встановлено, що через АТ КБ «Приват Банк» KASHUK OLEKSANDR MYKOLAIOVYCH здійснив сплату коштів:
Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією від 05.12.2018 № UА805180/2018/023788 платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
На підставі зазначеного акту перевірки митним органом 30.12.2021 прийняті податкові повідомлення рішення:
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та вважаючи, що відповідач визначив позивачу грошові зобов`язання поза межами встановленого ст. 102 ПК України строку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи з підстав викладених у позові, суд виходить з наступного.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Частиною третьою статті 245 Митного кодексу України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.
Відповідно до частини другої статті 345 Митного кодексу України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
З матеріалів справи суд вбачає, що митна декларація №UА805180/2018/023788 подана позивачем до Сумської митниці 05.12.2018, а отже строк для проведення перевірки та визначення грошового зобов`язання за її наслідками починається з дня наступного після подачі позивачем митної декларації №UА805180/2018/023788.
Суд зазначає, що Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX « Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зокрема доповнено пунктом 52-2, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Зазначений Закон набрав чинності 18.03.2020.
Також зазначений пункт містить абзац 10 такого змісту: «На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».
Законом України від 13.05.2020 №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» в абзаці першому та десятому пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Отже, суд зазначає, що відповідно до зазначених норм на період дії карантину пов`язаного коронавірусною хворобою (COVID-19) було введено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок та зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.
Разом з тим, 23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким розмежовано поняття «контролюючі органи», повноваження та функції контролюючого органу та, зокрема, пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом третім такого змісту: "Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України".
Згідно п.п. 41.1.2. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.
Виходячи із викладеного, суд доходить висновку, що мораторій щодо проведення перевірок встановлений підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України з 23.05.2020 не розповсюджувався на перевірки, що проводяться митними органами.
Відповідно до п.п. 102.3.2. п.102.3.ст.102 ПК України (в редакції Закон України від 16.01.2020 №466- IX) відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого: контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.
Отже чином вказаний мораторій щодо проведення перевірок митним органом діяв з 18.03.2020 по 23.05.2020 (66 днів), відповідно і відлік строку давності, визначений ст.102 ПК України зупиняється на вказаний період.
Враховуючи зазначене суд доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 30.12.2021 прийняті в межах встановлених законодавством строків, тому доводи позивача стосовно порушення відповідачем строку визначеного ст.102 ПК України, суд вважає помилковими.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Таким чином, аналізуючи наведені нормативно-правові акти та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек