Справа № 400/5337/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5337/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 року у справі №400/5337/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

06 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у розмірі 25% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував про те, що відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ має право на одноразову грошову допомогу.

Зазначені обставини, на переконання позивача, підтверджуються довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати професійної працездатності у відсотках від 01.09.2023 року серії 12ААА №076575.

Враховуючи вище наведене, на думку позивача, відповідач порушує його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із 25 % втратою працездатності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.

За наслідками розгляду даної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 16 серпня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у розмірі 25% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб 01.01.2023 року.

Вирішуючи спір та приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що неузгодженість норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, який передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності та норм наказу Міністра оборони України №402 в частині формулювання причин захворювання «під час проходження військової служби» чи при «виконанні військового обов`язку» не може нівелювати право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Міністерством оборони України (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за нормами підпункту 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу 2 пункту 7 Порядку від 25.12.2013 року №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.

Водночас, як слідує зі змісту довідки ВЛК №868 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати професійної працездатності у відсотках від 01.09.2023 року серії 12ААА №076575, захворювання позивача пов`язано з проходженням військової служби. Як стверджував скаржник, чинним законодавством поняття "проходження військової служби" та "виконання обов`язків військової служби" не ототожнені.

За наведених обставин, відмова у призначенні та у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із 25 % втратою працездатності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, є правомірною.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та установлено судом першої інстанції, що з грудня 2003 року ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 травня 2023 року військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд старшого сержанта ОСОБА_1 , за результатом якого видано довідку №868. (а.с.10)

Як слідує зі змісту довідки військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 від 23 травня 2023 року №868, що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва:

«Остеохондроз поперекового відділу хребта, грижі диску L5-S1, лікованого оперативно (25.02.2023) дискектомія L5-S1, радикулоліз S1 справа з незначним порушенням функції. Хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт L5-S1 праворуч зі стійкими вираженими больовим, м`язово-тонічним синдромами, парезом правої стопи з помірним порушенням функцій. Повна блокада правої ніжки пучка Гіса без порушення AV-провідності. СН 0. Двобічна хронічна змішана туговухість при сприйнятті шепітної мови на праве вухо 2,5 м, на ліве вухо 1,5 м.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі статей 64-в, 23-б, 38-в, 36-в графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.».

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках від 01.09.2023 року серії 12ААА №076575, виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради Обласної МСЕК (м. Миколаїв) за результатами огляду 01.09.2023 року ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби. (а.с.11)

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся із заявою до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із 25 % втратою працездатності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, у розмірі 25% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб 01.01.2023 року.

19 грудня 2023 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №23/в і затвердженого Міністром оборони України, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. (а.с.12)

В якості підстав для відмови зазначено про те, що:

«Згідно із пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.

Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби).».

Не погодившись з тим, що відповідач відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.

Згідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі -Порядок №975).

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Аналіз пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно до частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

За змістом частини 4 цієї ж статті військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Пунктом 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України установлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Абзацом 7 пункту 1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, в осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).

Відповідно до пункту 21.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Пунктом 21.5 цього Положення розмежовано формулювання, в тому числі «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які є самостійними підставами встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Так, Верховний Суд у постанові від 26.04.2024 року у справі № 260/2081/23 дійшов наступних висновків:

«Поняття проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби є хоч і спорідненими за своєю суттю, однак розмежовуються, зокрема положеннями Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402, за функціональними, територіальними та часовими критеріями, що свідчить про їх самостійність і про відсутність підстав для ототожнення таких понять під час визначення причин встановлення військовослужбовцям інвалідності та/або ступеня втрати працездатності.».

Подібний підхід застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 20 грудня 2023 року у справі №520/14757/2020 та від 31 січня 2024 року у справі № 160/8219/21, де суд касаційної інстанції вказав про таке:

«Аналіз пункту 7 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби. При цьому, оскільки умовами пункту 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII право на отримання грошової допомоги пов`язується безпосередньо з причинним зв`язком отриманого поранення чи захворювання, а саме з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, для встановлення наявності права на отримання одноразової грошової допомоги ототожнення словосполучень «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби» є безпідставним та необґрунтованим.».

У справі яка розглядається, судом апеляційної інстанції установлено, що захворювання позивача пов`язано з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби, яке в свою чергу стало підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, враховуючи сформовані висновки Верховного Суду у наведених вище справах, судова колегія вказує, що суд попередньої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги вище викладене, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відтак, згідно до вимог ст. 315, 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 року у справі №400/5337/24 скасувати.

Прийняти у справі №400/5337/24 нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький