Справа № 300/2085/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"16" квітня 2025 р. Справа № 300/2085/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання висновків, викладених в акті № 13 про проведення спеціального розслідування від 14.10.2024 протиправними,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє Грица Юрій Юрійович, звернувся в суд з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі, також відповідач, ДСНС) в якій просить:
- визнати протиправними висновки, викладені в Акті № 13 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13 вересня 2024 року о 07 годині 45 хвилин форми Нцз-1/ПВ, затвердженого 14 жовтня 2024 року Державною службою України з надзвичайних ситуацій про те, що порушення та невиконання вимог нормативно-правових актів КГП-4 ( ОСОБА_1 ) в організації гасіння пожежі призвели до групового травмування особового складу та знищення пожежно-технічного обладнання.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 залишено дану позовну заяву без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 123, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.
На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від позивача через підсистему "Електронний суд" 09.04.2025 була направлена заява про усунення недоліків, яка надійшла до суду 10.04.2025. Дана заява мотивована тим, що на момент складення оспорюваного акту (11 жовтня 2024 року) ОСОБА_1 перебував на лікарняному і продовжував лікування до 12.11.2024 включно. На підтвердження даного факту представником позивача надаються паперові копії відповідних електронних документів, а саме медичних висновків за період з 10.10.2024 по 12.11.2024. Представник позивача зазначає, що 13.12.2024 ОСОБА_1 було подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій предметом позову є оскарження наказу про дисциплінарне стягнення, винесеного саме на підставі вказаного спірного акту. Вже під час розгляду даного спору виникла необхідність звернутись з іншим позовом про оскарження висновків, викладених в спірному акті. Виходячи з наведеного, вважаю, що з врахуванням строку перебування на лікарняному та строку розгляду справи № 300/9357/24, наявні підстави для поновлення строку на звернення до суду. В зв`язку з наведеним та керуючись ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, прошу поновити ОСОБА_1 строк на звернення з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправними висновків, викладених в Акті № 13 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13 вересня 2024 року о 07 годині 45 хвилин форми Нцз-1/ПВ.
11.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача було направлено клопотання про відмову у поновленні строків та повернення позовної заяви позивачу, яке надійшло до суду 14.04.2025. Відповідач зазначає, що позивач не виконав належним чином абзац третій резолютивної частини ухвали від 07.04.2025 року Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/2085/25, з огляду на таке:
не подав заяву про поновлення строків звернення до суду з цим позовом;
надав пояснення та надав копії медичних висновків про тимчасову не працездатність у період з 10.10.2024 по 12.11.2024, тобто 2 до спливу місячного строку звернення до суду;
не обґрунтував період поважності пропуску строку звернення до суду з 13.11.2024 (перший день виходу з лікарняного) по 28.03.2025 (дата коли він подав позов) поважними та об`єктивними обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду із даним позовом;
Акт № 13 від 11.10.2024 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13 вересня 2024 року, Позивач отримав 15.10.2025 (у період перебування на лікарняному), що ним не заперечується, а відтак перебування на лікарняному не перешкоджало Позивачу подати позов до суду у місячний строк з моменту отримання, тобто 15.11.2024);
не навів обставин, які б перешкоджали йому самостійно без адвоката звернутися до суду у вищевказаний період через Електронний суд (згідно із даними системи Електронний суду Позивач зареєстрований у ній з 07.10.2021 року. Також звернутися до суду через адвоката з 16.10.2024, раніше за 13.12.2024 (подання позову у справі № 300/9357/24), раніше за 28.03.2025 (подання позову у справі № 300/2085/25);
місце реєстрації та місце проживання Позивача та його адвокати знаходиться у м. Івано-Франківського, а відтак позивач мав можливість отримати правничу допомогу у обраного ним адвокати, робоче місце якого знаходиться у м. Івано-Франківськ, а відтак останній мав можливість реалізувати своє право звернення до ІваноФранківського окружного суду, що знаходиться у м. Івано-Франківськ, у встановлений законом місячний строк шляхом подання позовної заяви як безпосередньо через канцелярію , так і у спосіб направлений позовної заяви до суду по пошті чи через систему Електронний суд.
При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Суд звертає увагу, що згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Даний строк є загальним.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України позов, що стосується порядку прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби подається у місячний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Абзацом 1 пунктом 2 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Поняття публічної служби є широким, оскільки включає в себе державну службу, службу в органах місцевого самоврядування та службу в публічних установах. Під "публічною службою" необхідно розуміти врегульовану виключно Конституцією та законами України професійну публічну діяльність осіб, які заміщують посади в державних органах і органах місцевого самоврядування щодо реалізації завдань і функцій держави та органів місцевого самоврядування. Публічну службу в найширшому розумінні можуть здійснювати працівники усіх організацій публічного сектору: органами державної влади (тобто не лише виконавчої, а й законодавчої та судової); державними підприємствами та установами; органами місцевого самоврядування; комунальними підприємствами та установами.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Так, пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052 (далі Положення № 1052) встановлено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
На момент виникнення спірних правовідносин, позивач проходив службу цивільного захисту у системі ДСНС на керівній посаді начальника Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області у спеціальному званні "полковник" та належав до старшого начальницького складу.
Суд зазначає, що хоча Закон України "Про державну службу" не поширюється на осіб, які проходять службу в органах цивільного захисту (частина 4 статті 3 Закону України "Про державну службу"), однак, вони залишаються державними службовцями в іншому статусі.
Відповідно до статті 4 Кодексу цивільного захисту України, цивільний захист комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, тобто, особи, які проходять службу в цій сфері, виконують обов`язки державного характеру.
Окрім того, частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період, вона відрізняється від класичної державної служби, але при цьому є державною за суттю.
Таким чином, посада належить до іншої державної служби в розумінні статті 19 КАС України, внаслідок чого, всі спори щодо проходження цієї служби, у тому числі щодо звільнення, підлягають розгляду в адміністративних судах, а не в цивільних.
З огляду на це, застосуванню підлягає строк, визначений у ч. 5 ст. 122 КАС України.
Оскаржуваний позивачем Акт спеціального розслідування нещасного випадку № 13 було складено 11 жовтня 2024 року. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, строк на звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття ж "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.
З наявних в суду матеріалів встановлено, що позивач ознайомився з актом 15.10.2024. Відповідно від дати ознайомлення з актом (дати, з якої позивач дізнався про порушення своїх прав) має обчислюватися строк на подання позову до суду. Оскільки строк звернення до суду у такій справі, відповідно до змісту ч. 5 ст. 122 КАС України становить 1 місяць, то такий строк закінчився 15.11.2024.
У вищезгаданій заяві представник позивача зазначає, що з 10.10.2024 до 12.11.2024 позивач перебував на лікарняному. Однак, у даній заяві не наводяться пояснення щодо наявності у позивача можливості ознайомитися з даним актом 15.10.2024, що накладається на період перебування позивача на лікарняному.
Також, судом було встановлено наявність у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду справи між цими самими сторонами щодо скасування наказу № 852 від 29.10.2024. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 300/9357/24 відкрито провадження за цим позовом. Водночас, суд не може встановити, у зв`язку з чим позивач не звернувся із заявою про оскарження акту разом із поданням позову про оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 852 від 29.10.2024, який хронологічно є актом, прийнятим пізніше і на основі оскаржуваного позивачем у даній справі акту.
У своїй заяві представник позивача зазначає, що обставини для оскарження даного акту виникли в ході розгляду справи.
При визначенні початку строку для звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли виникла необхідність звернення за захистом порушених прав.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі № 805/3881/18-а.
Відтак, зважаючи на неповідомлення позивачем суду необхідних для вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду обставин, що могли б перешкоджати звернутись до суду та ненадання будь-яких відповідних доказів, станом на теперішній час підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні, отже, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.
При цьому, обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.
За таких обставин, суд вважає, що позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки, позивачем подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання висновків, викладених в акті № 13 про проведення спеціального розслідування від 14.10.2024 протиправними.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання висновків, викладених в акті № 13 про проведення спеціального розслідування від 14.10.2024 протиправними повернути позивачу.
3. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
4. Представнику позивача копію цієї ухвали надіслати через підсистему "Електронний суд".
4.1. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
5. Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.
5.1. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
5.2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
6. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Главач І.А.