Справа № 990/153/25
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа №990/153/25

адміністративне провадження №П/990/153/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді - Тацій Л.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Єзерова А.А., Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сороки Л.П.,

учасників справи:

позивача не прибув,

представника позивача не прибула,

представника відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Плецької Юлії Вікторівни про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та огляду в суді у справі № 990/153/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

11.04.2025 ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) через представника - адвоката Плецьку Юлію Вікторівну звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - відповідач, ВККС України, Комісія), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення ВККС України від 12.03.2025 №49/зп-25, в частині, в якій відмовлено ОСОБА_1 в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» та визнано таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційних адміністративних судах, припинити участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах 101 кандидата на посади суддів;

зобов`язати ВККС України допустити кандидата на посади суддів апеляційних адміністративних судів ОСОБА_1, як такого що успішно склав кваліфікаційний іспит, до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 №94/зп-23.

Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2025 відкрито провадження у справі № 990/153/25 та витребувано у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України належним чином засвідчені копії: матеріалів із виконанням практичного завдання ОСОБА_1 25.02.2025 для кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами); відомості оцінювання результатів перевірки виконання ОСОБА_1 25.02.2025 практичного завдання; інформації щодо складу комісії, яка приймала участь у перевірці та оцінюванні практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 25.02.2025, інших документів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Разом з позовною заявою, 11.04.2025 у автоматизованій системі документообігу суду зареєстрована заява представника ОСОБА_1 - адвоката Плецької Ю.В. про забезпечення доказів, у якій просить витребувати від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та оглянути в суді такі докази:

- інформацію щодо порядку функціонування «Система автоматизації робочих процесів Комісії» поза межами приміщення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та порядку такого доступу та заходів захисту інформації в цей час від несанкціонованого доступу;

- перелік осіб, що мали доступ до електронного підпису Голови Кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 в період з 24 лютого по 11 березня 2025 року та підстави такого доступу;

- в який час здійснювалися відображення результатів практичного завдання, виконаного ОСОБА_1, в межах кваліфікаційного іспиту в Системі автоматизації робочих процесів Комісії ОСОБА_2;

- інформацію з камер відеоспостереження або контрольно-пропускного пункту в приміщенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в період з 24 лютого по 11 березня 2025 року, що підтверджують перебування Голови Комісії ОСОБА_2 на робочому місці з метою оцінювання практичних робіт кандидатів на посаду суддів апеляційних судів в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23;

- копії (роздруківки) зошиту із виконанням практичного завдання ОСОБА_1 25.02.2025 для кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами);

-інформацію щодо всіх оцінок виставлених за результатами перевірки виконання ОСОБА_1 25.02.2025 практичного завдання та надати копію відповідної відомості;

- інформацію щодо складу комісії, яка приймала участь у перевірці та оцінюванні практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 25.02.2025;

- інформацію, хто зі складу вказаної комісії в період з 25.02.2025 до 12.03.2025 знаходився у відпустці, відрядженні, на лікарняному або був відсутній з інших причин та у який саме період.

В обґрунтуванні заяви наводяться доводи про те, що згідно Додатку 4 до Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12.03.2025 №49/зп-25 серед осіб, яким відмовлено в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», за порядковим номером « 132» зазначено ОСОБА_1 із визначенням загального результату кваліфікаційного іспиту: 301,7 - «не складено».

Із вказаним рішенням у частині, що стосується визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційних адміністративних судах, у зв`язку з чим припинено участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах 101 кандидата на посади суддів, позивач не погоджується та вважає його протиправним, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Під час підготовки адміністративного позову представником позивача надіслано до ВККС України адвокатські запити, відповідно до яких було запитано:

- копію (роздруківку) зошиту із виконанням практичного завдання ОСОБА_1 25.02.2025 для кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами);

- інформацію щодо всіх оцінок виставлених за результатами перевірки виконання ОСОБА_1 25.02.2025 практичного завдання та надати копію відповідної відомості;

- інформацію щодо складу комісії, яка приймала участь у перевірці та оцінюванні практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 25.02.2025;

- надати інформацію, хто зі складу вказаної комісії в період з 25.02.2025 до 12.03.2025 знаходився у відпустці, відрядженні, на лікарняному або був відсутній з інших причин та у який саме період.

У встановлений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідь та запитувані документи не надані.

Заявник також вказує, що на теперішній час набрала розголосу у соціальних мережах та, на переконання позивача, не була спростована ВККС України, публікація, яка, зокрема, містить інформацію про те, що Голова ВККС України ОСОБА_2 в період з 24.02.2025 по 11.03.2025 не виконував обов`язки члена Комісії, перебуваючи у відпустці та на лікарняному, що викликає сумнів у внесенні саме ОСОБА_2 особисто балів за виконання практичного завдання при проведенні перевірки цих завдань до інформаційної системи ВККС (відома під назвою «Система автоматизації робочих процесів Комісії» - САРП).

При цьому можливість віддаленого доступу до вказаної Системи, навіть для членів ВККС, повністю відсутня - увійти до системи як для перевірки практичних завдань в цілому, так і для фіксації результатів перевірки практичних завдань, можна тільки знаходячись фізично за робочим комп`ютером члена Комісії.

Таким чином, наявні сумніви щодо реальної можливості колегією ВККС здійснити якісну перевірку практичного завдання, у зв`язку з чим дані обставини підлягають додатковому дослідженню під час судового розгляду справи.

Заявник вказує, що на даний час існують об`єктивні підстави вважати, що частина важливих доказів, що підтверджують правомірність проведення етапу оцінювання практичного завдання в межах кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23, можуть бути втрачені з огляду на недоліки в інформаційних системах, короткострокового зберігання деяких доказів, таких як запис з камер відеоспостереження.

Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2025 року вказана заява призначена до розгляду в судовому засіданні на 15.04.2025 о 11:30 годину з повідомленням заявника та інших учасників справи.

Учасники справи, які належним чином були повідомлені про день, час у судове засідання не прибули.

Представник позивача надіслала до Суду заяву, в якій просить розглянути заяву без її участі та без участі позивача. Просить заяву про забезпечення доказів задовольнити.

Неявка учасників справи, в силу положень частини третьої статті 117 КАС України, не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву позивача з доданими документами, вирішуючи порушене заявником питання про забезпечення доказів та надаючи оцінку аргументам заяви, Верховний Суд виходить з такого.

За приписами частин першої, другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями частин першої, другої та четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Порядок подання доказів регламентований статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, у частинах першій - третій, десятій якої зазначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

За правилами частин першої, третьої, четвертої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суд може витребувати докази також до подання позову в порядку, встановленому статтями 114-117 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень (частини п`ята, шоста, дев`ята статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України).

Юридичний аналіз вищенаведених процесуальних норм засвідчує, що Кодекс адміністративного судочинства України з достатньою чіткістю та передбачуваністю унормовує порядок доказування, подання та витребування доказів у адміністративних справах.

Зокрема встановлює, що, за загальним правилом, докази подаються до суду учасниками справи разом із заявами по суті справи, або, якщо інше не визначено Кодексом адміністративного судочинства України, через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі ж неможливості самостійно надати докази, такі можуть бути витребувані судом на підставі відповідного клопотання учасника справи або до подання позову в порядку, встановленому статтями 114-117 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, можливість витребування доказів в порядку їх забезпечення процесуальний закон пов`язує виключно з існуванням загрози втрати засобу доказування або загрози утруднення чи неможливості збирання чи подання відповідних доказів, які стосуються предмету доказування у справі.

Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2019 у справі №Зд/9901/2/19 (провадження № Зд/9901/2/19) вже викладав висновки щодо застосування вищенаведених норм й зазначав, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Наводив правову позицію і про те, що забезпечення позову це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Заявлені ж ОСОБА_1 вимоги про забезпечення доказів шляхом їх витребування у осіб, які, на думку заявника, такими доказами володіють, не ґрунтуються на обставинах об`єктивного характеру, що могли б давати підстави стверджувати про існування реальної загрози втрати таких доказів або унеможливлення чи утруднення їх збирання і подання у майбутньому, після звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Доводи, наведені заявником, не свідчать про наявність ризику втрати доказів у майбутньому, не переконують, що може виникнути обставина, яка утруднює їх збирання та подання до суду в загальному порядку й не обмежує заявника у праві подати відповідне клопотання про витребування цих самих доказів у порядку, встановленому статтею 80 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням причин неможливості зробити це самостійно.

Колегія суддів підкреслює, що заявник не надав доказів отримання від ВККС України відмови у наданні затребуваних доказів.

Понад це, забезпечення доказів шляхом їх витребування, передбачає формування таких доказів, як засобів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у формі, встановленій частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Така форма передбачає наявність сформованих та конкретних засобів доказування. У заяві представника позивача про забезпечення доказів йдеться здебільшого (крім копії (роздруківки) зошиту практичного завдання) про витребування інформації, без визначення форми, в якій така інформація може бути надана в якості доказу.

Наведене свідчить про неможливість забезпечити фізичне виконання судового рішення про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

У зв`язку з вищенаведеним та з огляду на зміст поданої заяви про забезпечення доказів Верховний Суд вважає, що таке звернення не спрямоване саме на забезпечення доказів, а сформульовані у ньому вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на наявність ризику втрати цієї інформації, полягають у тому, що у строки, встановлені законом не була отримана відповідь на адвокатський запит.

Твердження заявника про те, що зазначені у адвокатських запитах та у цьому клопотанні докази (документи та інформація) у майбутньому можуть бути втрачені, а їх витребування та подання будуть утруднені або унеможливлені, ґрунтуються на припущеннях й не підтверджені покликанням на об`єктивні обставини, у зв`язку з чим не можуть слугувати достатньою підставою для забезпечення цих доказів у порядку статей 114 - 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд критично оцінює покликання представника ОСОБА_1 на те, що внаслідок ненадання на її адвокатські запити доказів позивач позбавлений можливості належно обґрунтувати позовну заяву.

З цього приводу Суд наголошує, що учасник справи не позбавлений можливості у порядку статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів, які станом на дату звернення до суду неможливо отримати і долучити до позову, навівши відповідні мотиви того, чому їх не вдалося отримати самостійно, однак це не зумовлює виникнення підстав, з якими процесуальний закон пов`язує забезпечення доказів.

Беручи до уваги вищенаведене Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Плецької Юлії Вікторівни про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та огляду в суді у справі № 990/153/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - належить відмовити.

Керуючись статтями 114, 115, 117, 256, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Плецької Юлії Вікторівни про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та огляду в суді у справі № 990/153/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Ухвала Верховного Суду може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складений 15.04.2025.

Головуюча суддя Л.В. Тацій

Судді: В.М. Бевзенко

А.А. Єзеров

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець