Справа № 640/15192/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/15192/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 20 червня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУПФУ в м. Києві) з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року в розмірі 77 %.

2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року в розмірі 77 %.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу в Службі безпеки України, перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в м. Києві, отримує пенсію відповідно до Закону України 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва зобов`язано ГУПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 77 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат з 01 січня 2018 року.

У подальшому на виконання судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Позивач вважає, що має отримувати пенсію у розмірі понад 23493,00 грн, однак, фактично отримує - 20270,00 грн, що свідчить про обмеження розміру його пенсії граничним розміром, чим порушуються його законні права.

Також позивач зазначає, що відповідачем під час проведеного на виконання рішення суду перерахунку зменшено відсотковий розмір пенсії до 70 %.

Позивач 05 серпня 2022 року звернувся із заявою до ГУПФУ в м. Києві з вимогою провести перерахунок пенсії відповідно до довідки про розмір грошового від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідь на яку відповідач листом від 05 вересня 2022 року № 18985-17239/Л-02/8-2600/22 відмовив у проведенні перерахунку.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями розпоряджень про перерахунок пенсії та пенсійним посвідченням позивача.

Згідно із протоколом ГУПФУ в м. Києві за пенсійною справою № (СБУ) від 27 вересня 2011 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2011 року призначено пенсію за вислугу років, яку обчислено з грошового забезпечення: посадовий оклад 1746,00 грн, оклад за військове звання - 130,00 грн, надбавка за вислугу років (35 %) 656,60 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця (робота з таємн. виробами, носіями, док. 15 %, надбавка за особливо важливі завдання 100 %, надбавка за службу в підрозділі «А» (Альфа) 100 %, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 50 %, премія 55 %) 5543,59 грн, всього 8076,19 грн. Основний розмір пенсії 77 % грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 6218,67 грн.

Дослідженням протоколу про перерахунок пенсії з 01 травня 2018 року, здійсненого відповідно до Постанови № 103 з 01 січня 2018 року, встановлено, що позивачу проведено перерахунок пенсії із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8893,72 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45 %) 4636,67 грн, всього 14940,39 грн; основний розмір пенсії 70 % грошового забезпечення (вислуга років 29) 10458,27 грн; підсумок пенсії (з надбавками) - 11184,27 грн.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (пенсійна справа № (СБУ)) від 03 липня 2019 року позивачу обчислено пенсію із сум із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8893,72 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45 %) 4636,67 грн, всього 14940,39 грн; основний розмір пенсії 70 % грошового забезпечення (вислуга років 29) 10458,27 грн, всього призначено - 10458,27 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/16110/21, яке набрало законної сили 10 травня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року; зобов`язано ГУПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду по справі № 640/16110/21 у липні 2022 року ГУПФУ в м. Києві здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, що підтверджено розпорядженням про перерахунок пенсії по пенсійній справі № -СБУ.

Дослідженням вказаного розпорядження встановлено, що пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8893,72 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45 %) 4636,67 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця (особи, які працюють в умовах режимних обмежень 15 %, надбавка за службу в підрозділі «А» (Альфа) 80 %, надбавка за специфічні умови проходження служби 27 %, премія 10 %) 14500,32 грн, всього 29440,71 грн, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії - 29440,71 грн. Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 20608,50 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) - 20608,50 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року по справі № 640/7265/21, яке набрало законної сили з 16 серпня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 77 % відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум з 01 січня 2018 року; зобов`язано ГУПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум з 01 січня 2018 року.

На виконання рішення суду по справі № 640/7265/21 ГУПФУ в м. Києві у вересні 2022 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року по березень 2019 року, що підтверджено розпорядженням про перерахунок пенсії по пенсійній справі № СБУ від 16 вересня 2022 року.

Дослідженням вказаного розпорядження встановлено, що пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8893,72 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45 %) 4636,67 грн, всього 14940,39 грн; основний розмір пенсії 77 % грошового забезпечення (вислуга років 29) 11504,10 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) - 12230,10 грн.

Дослідженням протоколу про перерахунок пенсії з 01 серпня 2022 року, пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8893,72 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45 %) 4636,67 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця (особи, які працюють в умовах режимних обмежень 15 %, надбавка за службу в підрозділі «А» (Альфа) 80 %, надбавка за специфічні умови проходження служби 27 %, премія 10 %) 14500,32 грн, всього 29440,71 грн, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії - 29440,71 грн. Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 20608,50 грн; з урахуванням індексації 23493,69 грн; підсумок пенсії (з надбавками) 23493,69 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20270,00 грн.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що ГУПФУ в м. Києві на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/16110/21 у липні 2022 року проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165, виходячи з розміру пенсії 70 % грошового забезпечення, а також обмежено виплату пенсії її максимальним розміром.

У свою чергу, здійсненим відповідачем на виконання рішення суду від 31 січня 2022 року по справі № 640/7265/21 перерахунком пенсії, виходячи з розміру пенсії 77 % грошового забезпечення, охоплено період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2019 року.

Позивач 05 серпня 2022 року звернувся до відповідача із заявою від 05 серпня 2022 року за проведенням перерахунку та виплати пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року в розмірі 77 % грошового забезпечення; проведенням перерахунку та виплати пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року.

Листом від 05 вересня 2022 року № 18985-17239/Л-02/8-2600/22 ГУПФУ в м. Києві відмовило позивачу у проведенні відповідних перерахунків та виплат, зазначивши, що у липні 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/16110/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача в порядку, встановленому судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів за період з 01 квітня 2019 року по 31 липня 2022 року в сумі 249400,91 грн. З 01 серпня 2022 року підсумок пенсії, обчисленої на виконання судового рішення, становить 23493,69 грн, до виплати - 20270,00 грн, з врахуванням обмеження пенсії максимальним розміром (стаття 43 Закону № 2262-ХІІ).

Повідомлено, що статтею 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції законів від 02.03.2015 № 213-VІІІ та від 24.12.2015 № 911-VIII) визначено, що по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не міг перевищувати 10740,00 грн. Відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону від 03.10.2017 № 2148-VIII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) з 01 січня 2018 року не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також повідомлено, що з набранням чинності 01 травня 2014 року Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, в частині максимального розміру пенсії, який обчислюється відповідно до цієї статті, та не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43 Закону).

Пенсію позивачу перераховано, починаючи з 01 квітня 2019 року, з грошового забезпечення, зазначеного в довідці Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в розмірі 70 % відповідно до норм Закону № 2262-ХІІ, чинного на дату здійснення перерахунку. Оскільки у судовому рішенні відсутнє зобов`язання ГУПФУ в м. Києві щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, під час обрахування розміру пенсії застосовано вимоги статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/16110/21 виконано відповідачем в межах покладених судом зобов`язань. Відсутні підстави для повторного перерахунку пенсії на звернення відповідача у розмірі 77 % від сум грошового забезпечення, та виплати її в подальшому без обмеження максимальним розміром всупереч статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Абзацом першим преамбули Закону № 2262-ХІІ визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абзац третій преамбули Закону № 2262-ХІІ).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років (01 вересня 2011 року), передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» 1763-15 (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ (тут і надалі норми Закону наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 77 % до 70 %, суд виходить з такого.

З вищеописаного розпорядження про перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року, здійсненого на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 640/16110/21, судом встановлено, що ГУПФУ в м. Києві, незважаючи на ту обставину, що позивачу призначено пенсію з 01 вересня 2011 року в розмірі 77 % грошового забезпечення, проведено цей перерахунок виходячи з 70 % сум грошового забезпечення за довідкою Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165.

Однак, з системного аналізу вище наведених положень Закону № 2262-ХІІ суд дійшов висновку, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а розміри складових грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, складові грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу пенсія призначена з 01 вересня 2011 року, її розмір склав 77 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону № 2262-ХІІ неодноразово зазнавала змін в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Однак, системний аналіз вище наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.

Таким чином, застосування відповідачем граничного розміру пенсії, установленого статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на рівні 70 % грошового забезпечення, під час здійснення перерахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/1611021 є безпідставним.

Суд вважає, що такий граничний розмір пенсії застосовний виключно до пенсій, що призначаються після внесення цих змін до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, а не перерахунку раніше призначених.

Такого висновку суд дійшов, з огляду на визначений статтею 58 Конституції України принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року по зразковій справі № 240/5401/18.

З огляду на обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, суд вважає за необхідне розглянути дану адміністративну справу з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача при перерахунку пенсії позивача з 01 квітня 2019 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/1611021 були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Оскільки у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром судом встановлено таке.

З вищеописаного розпорядження про перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/16110/21 судом встановлено, що до 01 серпня 2022 року позивач отримував пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Однак з 01 серпня 2022 року після проведеного на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 640/1611021 перерахунку розмір пенсії позивача перевищив десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та відповідач застосував обмеження пенсії максимальним розміром. Так, з 01 серпня 2022 року підсумок пенсії (з надбавками) склав 23493,69 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20270,00 грн.

Крім того дослідженням розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2022 року встановлено, що обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, на відповідний рік застосовано ГУПФУ в м. Києві й до розрахованої доплати, починаючи з квітня 2019 року.

Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав законної сили з 01 жовтня 2011 року, вперше введено в дію обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII введено в дію Законом № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Приймаючи це рішення, Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Отже, Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надав оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З огляду на зазначене вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року по справі № 400/2085/19, від 25 липня 2022 року по справі № 580/3451/21, від 29 червня 2023 року по справі № 580/6094/21, від 04 липня 2023 року по справі № 420/10528/21.

Підсумовуючи все вище викладене, враховуючи вищевказані правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що обмеження ГУПФУ в Луганській області з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ є протиправним.

Відповідно суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є також обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд виходить з такого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених обставин, керуючись положеннями статті 9 та 245 КАС України, суд вважає за необхідне визначити такий спосіб захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, а саме:

- визнати протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача та обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з корегуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Також за наслідками розгляду цієї справи, суд вважає за необхідне застерегти відповідача, що до зміни правового врегулювання спірних правовідносин під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі зменшувати відсотковий розмір пенсії позивача та застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром з тих підстав, яким вже надано оцінку в цьому рішенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код за ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % суми грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01 квітня 2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 16 лютого 2021 року № 21/3/2-9/878-165, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова