Справа № 620/1618/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1618/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФУ у Сумській області № 40 від 19.12.2024 щодо не призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 12.10.2017 по 30.06.2022 на посаді завідувача ФАП в КНП Менський центр ПМСД (записи у трудовій книжці № 9,10,11,12,13) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.07.2024 і виплатити виниклу заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 05.07.2024 про призначення пенсії за вислугу років як працівнику установ охорони здоров`я відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Проте відповідач відмовив у призначенні пенсії за відсутністю необхідного пільгового стажу. Вважає спірну відмову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не зараховано до стажу позивача спірний період роботи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 19.02.2025, що підтверджується довідкою в матеріалах справи, однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 та довідки КНП Менський центр ПМСД від 25.06.2024 № 313, позивач у період з 01.01.2014 по 30.06.2022 включно працювала у КНП Менський центр ПМСД на посаді завідуюча ФП с. Бігач.

05.07.2024 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику установ охорони здоров`я відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, за результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області 12.07.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 40. У вказаному рішенні вказано вік позивача 49 років 08 місяців 22 дні, страховий стаж -32 р..01 м. 07 д., пільговий стаж за вислугою років -24 р. 01 м. 12 д. та причину відмови - відсутність необхідного пільгового стажу.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі №620/10954/24, яке набрало законної сили 03.12.2024, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.07.2024 № 40; зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 №620/10954/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.04.2024 про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням від 19.12.2024 №40 відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 . У вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих документів пільговий стаж складає: 14 років 08 місяців 27 днів. До пільгового стажу за вислугою років не зараховані періоди роботи: з 11.10.2017 по 30.06.2022, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІ до пенсійного законодавства внесено зміни стосовно призначення пенсій за вислугу років, зокрема п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону №1058 передбачено право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за умови, якщо вони на день набуття чинності закону, тобто станом на 11 жовтня 2017 року, мають вислугу років, необхідну для призначення такої пенсії. До страхового стажу зараховано всі періоди. Додатковий коментар: за наданими документами право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом № 1058-IV.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцеві положення ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, якщо на день набуття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 p.№2148-VII, тобто станом на 11.10.2017 р. вони мають вислугу років та страховий стаж, необхідний для призначення такої пенсії відповідно до ст.55 Закону Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.е ст.55 ЗУ Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року- не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 10.10.2017 року не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У Рішенні від 22.05.2018 №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що «положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Таким чином, за будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави.

Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011. Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18.06.2007 №4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7- рп/2004).

Конституційний Суд України ухвалюючи Рішення №2-р/2019 вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком.

Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції.

Згідно із статтею 51 Закону №1788-ХІІпенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Конституційний Суд України, приймаючи Рішення №2-р/2019, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону №1788 - 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону №1788-ХІІ випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом «а» статті 54, пунктами «а», «б», «в», «г», «д», «е», «є», «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Положення Закону №1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Відтак, Конституційний Суд України визнав зазначені зміни неконституційними. Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р/2019 - з 04.06.2019.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на вказане, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII.

Тобто, щодо позивача з 04.06.2019 може визначатись право на отримання пенсії за вислугу років, виходячи з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

У свою чергу суд враховує, що приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу, при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно змісту частини другої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. п. 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вже встановив суд, спірний період роботи позивача підтверджується даними її трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.12.2024 № 40 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 12.10.2017 по 30.06.2022 на посаді завідувача ФАП в КНП Менський центр ПМСД та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.07.2024.

Щодо позовних вимог в частині виплатити виниклої заборгованості, то останні задоволенню не підлягають, оскільки розцінюються судом, як передчасні.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.12.2024 № 40 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 12.10.2017 по 30.06.2022 на посаді завідувача ФАП в КНП Менський центр ПМСД та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.07.2024.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43,м. Суми,Сумська обл., Сумський р-н,40009, ).

Повне судове рішення складено 14.04.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО