Справа № 520/5331/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 р. Справа № 520/5331/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аліса-Лайн» на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О.) від 25.03.2025 року по справі № 520/5331/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аліса-Лайн»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Аліса-Лайн» (далі позивач, ТОВ «Аліса-Лайн»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8, яким застосовано пеню за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1898656,34 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 позовну заяву ТОВ «Аліса-Лайн» залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 17.03.2025 позивачем надано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовну заяву ТОВ «Аліса-Лайн» до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що пропуск строку для звернення до суду стався з поважних причин, а саме за результатом розгляду позовної заяви ТОВ «Аліса-Лайн» до компанії «S&M ATLANTIC INC.» про стягнення заборгованості в розмірі 51920,40 дол США Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, тільки 30.09.2024 було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а відтак саме з цієї дати позивач дізнався, що повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8 порушує права позивача.

Зазначає, що позовну заяву у даній справі було подано невідкладно після того, як уповноважені особи ТОВ дізналися про прийняття ГУ ДПС спірного податкового повідомлення-рішення (після звернення ГУ ДПС з позовом про стягнення податкового боргу, справа № 520/1995/25). Вказує, що Соляник С.І. не маючи на те повноваження, 22.07.2024 отримав податкове повідомлення-рішення та чому не проінформував про це директора або головного бухгалтера, наразі встановляється.

Відповідачем надано відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.03.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач ТОВ «Аліса-Лайн» (в інтересах якого діє адвокат Виноградов В.О.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 позовну заяву ТОВ «Аліса-Лайн» залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання до Харківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважних причин з доказами на її підтвердження, із зазначенням дати отримання податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 05.07.2024 № 8 та відповідних доказів отримання такого рішення.

Також, роз`яснено позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

19.03.2025 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Аліса-Лайн» надано до суду заяву про усунення недоліків, в якій просив суд визнати причину пропуску строку поважною та поновити пропущений процесуальний строк.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 07.05.2024 подано до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України позовну заяву до компанії «S&M ATLANTIC INC.» про стягнення заборгованості в розмірі 51 920,40 дол США. За результатом розгляду позовної заяви ТОВ «Аліса-Лайн» до компанії «S&M ATLANTIC INC.» про стягнення заборгованості в розмірі 51920,40 дол США Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України тільки 30.09.2024 ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відтак саме з цієї дати позивач дізнався, що повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8, яким до ТОВ «Аліса-Лайн» застосовано пеню за порушення строків розрахунків по господарських взаємовідносинах з компанією «&M ATLANTIC INC.», порушує права позивача. Таким чином, на думку позивача, шестимісячний строк для звернення до суду слід обраховувати саме з 30.09.2024, тобто з дня, коли ТОВ «Аліса-Лайн» дізналося про порушення своїх прав.

Також, позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8 за формою «С», яким до ТОВ «Аліса-Лайн» застосовано пеню за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1898656,34 грн, було ним отримано лише після ознайомлення з матеріалами справи № 520/1995/25 за позовом ГУ ДПС до ТОВ «Аліса-Лайн» про стягнення податкового боргу (провадження у справі відкрито ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025). До цього моменту ані директором, ані головним бухгалтером оскаржуване податкове повідомлення-рішення не отримувалось. Невідкладно після того як позивач дізнався про відкриття провадження у справі № 520/1995/25, представником позивача отримано доступ до матеріалів електронної справи № 520/1995/25 в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС 26.02.2025, де і було отримано копію оскаржуваного ППР, та невідкладно розпочато роботу з підготовки позовної заяви про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовну заяву ТОВ «Аліса-Лайн» до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернуто позивачу.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив передбачений КАС України строк звернення до суду, та на виконання ухвали про залишення адміністративного позову без руху не надав належних та повних доказів поважності причин пропуску цього строку.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Умовою прийнятності позовної заяви до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 160, 161 КАС України, а також дотриманні строків звернення до суду, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, в тому числі і в частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку звернення до суду, подання відповідного клопотання про його поновлення, доказів поважності причин його пропуску.

Тож право на судовий захист не є абсолютним. Законодавством встановлені вимоги, зокрема, щодо необхідності дотримання особою, яка звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів, відповідних строків.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Так, відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

За загальним правилом визначеним частиною другою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду. Так само право звернення до суду гарантується суб`єкту владних повноважень, який звертається до суду в інтересах держави та суспільства в цілому або окремої групи осіб.

Водночас, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 58.19 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2024 у справі № 560/7714/23.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У постанові від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Отже обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема, акту перевірки та податкового повідомлення-рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/14361/16 зазначив, що для встановлення факту направлення (вручення) податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

- відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

- повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

- відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Відповідно до матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 за № 8 та розрахунок грошового зобов`язання були направлені позивачу супровідним листом ГУ ДПС у Харківській області від 08.07.2024 за № 31420/6/20-40-07-08-12, на податкову адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичніх осіб-підприємців та громадських формувань, а також у позовній заяві та апеляційній скарзі: 61068, м. Харків, пр. Героїв Харкова (колишній Московський проспект), буд. 97, кв. (офіс) 49, рекомендованим листом, засобами поштового зв`язку України через АТ «Укрпошта».

В матеріалах справи міститься супровідний лист ГУ ДПС у Харківській області від 08.07.2024 за № 31420/6/20-40-07-08-12 (а.с. 142), копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (№ 943) (а.с. 143) та копія фіскального чеку № 943 (а.с. 144).

З урахуванням положень пункту пп. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України вказане податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученими ТОВ уповноваженою особою позивача - Соляник С.І. 22.07.2024, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 143), а згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Соляник С.І., яким отримано 22.07.2024 податкове-повідомлення рішення від 05.07.2024 № 8, є одним із засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Аліса-Лайн».

При цьому, ані положення статті 42 ПК України, ані Порядок від 28.12.2015 № 1204, не містить такої норми як необхідність вручення податкового повідомлення-рішення лише директору підприємства.

Разом з цим позовна заява позивачем направлена до суду 10.03.2025 через систему «Електронний суд».

Тобто позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області від 05.07.2024 за № 8.

Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що за результатом розгляду позовної заяви ТОВ «Аліса-Лайн» до компанії «S&M ATLANTIC INC.» про стягнення заборгованості в розмірі 51920,40 дол США Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, тільки 30.09.2024 було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а відтак саме з цієї дати позивач дізнався, що повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 8 порушує його права, а також доводи про те, що ОСОБА_1 не має відповідних повноважень.

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Поряд з наведеним колегія суддів звертає увагу, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, у апеляційній скарзі апелянт зазначив, що вирішується питання чому ОСОБА_1 не проінформував директора або головного бухгалтера про отримання податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що внутрішіньоорганізаційні процеси у роботі товариства, не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, адже позивач про порушення своїх прав мав дізнатись саме після отримання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Перевіривши наведене скаржником обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів знаходить його таким, що у повному обсязі ґрунтується на суб`єктивному ставленні позивача до наведених ним обставин. Водночас, зазначені доводи жодним чином не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у більш стислі строки.

Колегія суддів вважає, що лише одного посилання скаржника на певні обставини, не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання позову без зазначення конкретної обставини, а не низки причин, яка унеможливила своєчасне звернення до суду з позовною заявою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» у спірний період не було вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданого законом процесуального права на подання адміністративного позову. Належних доказів на підтвердження наявності обмежень для підготовки позову у оскаржуваний період не надано суду.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає без змін судове рішення.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аліса-Лайн» - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 520/5331/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко