Справа № 160/34725/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня виповнення їй 57 років, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач протиправно відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Позивач наголошує, що нею було укладено договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року, проте відповідачі протиправно не зарахували даний період до пільгового стажу. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
10.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
27.03.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за доданими документами до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи згідно довідок №62-1 від 09.10.2019 року, №62-2 від 09.10.2019 року та №62-3 від 09.10.2019 року, оскільки посада «маляр» не відповідає зазначеній у переліку робочих місць згідно проведених атестацій робочих місць; згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 15.11.2001 року по 20.04.2004 року згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.09.1984 року оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про роботу за вказаний період. Таким, чином позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. На підставі зазначеного відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
07.04.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. На підставі зазначеного відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
14.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
11.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.
Також в даному рішенні зазначено, що вік заявника становить 56 років 11 місяців 07 днів, страховий стаж заявника - 23 роки 02 місяці 05 дні, а пільговий стаж за Списком №2 07 років 07 місяців 22 дні.
02.12.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.
Також в даному рішенні зазначено, що вік заявника становить 57 років 04 місяці 28 днів, страховий стаж заявника - 23 роки 10 місяців 04 дні, а пільговий стаж за Списком №2 відсутній.
Крім цього в даному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок №62-1, №62-2 та №62-3 від 09.10.2019 року, оскільки посада «маляр зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин» не відповідає посаді «маляр», зазначеній у переліку робочих місць згідно проведених атестацій робочих місць.
З довідки за формою ОК-5 вбачається наявність відомостей про сплату страхових внесків стосовно ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року включно.
З форми РС-право, наявній в матеріалах пенсійної справи позивача, вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача-2, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як встановлено судом з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №62-1, №62-2 та №62-3 від 09.10.2019 року позивач в період з:
- з 01.03.1990 року по 31.12.1991 року працювала на посаді маляр, працюючий з емалевими фарбами, нітрофарбами;
- з 01.01.1992 року по 09.07.1992 року та з 15.10.1992 року по 10.03.1994 року працювала на посаді маляра, зайнятого на роботах із застосування шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки;
- з 11.03.1994 року по 27.01.1998 року працювала на посаді маляра, зайнятого на роботах із застосування шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.
Підставою для неврахування означених періодів до пільгового стажу слугував той факт, що посада «маляр зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин» не відповідає посаді «маляр», зазначеній у переліку робочих місць згідно проведених атестацій робочих місць.
Як встановлено судом, Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, в пп.6а розділу XV наявна наступна професія: маляри, що працюють з емалевими фарбами, нітрофарбами, нітролаками та свинцевими фарбами.
Отже, посади, які займала позивача протягом означених періодів, підтверджені Списком №2 пільгових професій.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідач-1 оскаржуваним рішенням протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з 01.03.1990 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 09.07.1992 року, з 15.10.1992 року по 10.03.1994 року та з 11.03.1994 року по 27.01.1998 року, а отже оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
З огляду на зазначене, суд, з метою захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивача до пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з 01.03.1990 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 09.07.1992 року, з 15.10.1992 року по 10.03.1994 року та з 11.03.1994 року по 27.01.1998 року.
Щодо позовних вимог в частині зарахування періоду з 01.01.2021 року по 31.08.2022 року включно до пільгового стажу по Списку №2 суд зазначає, що означені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки протягом означеного періоду позивач не працювала на виробництві, робітах, професії та посаді, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. В свою чергу позивачем було добровільно сплачено страхові внески за означений період та означений період зараховано позивачу до страхового стажу, що підтверджується матеріаламт справи.
Вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Пунктом 2 частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону №1788-XII) в чинні редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV.
Відповідно до ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Як встановлено судом, пільговий стаж позивача по Списку №2 становить 07 років 07 місяців 22 дні, що в свою чергу, більше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.
Таким чином в даному випадку пенсійний вік, передбачений статтею 12 Закону №1788-XII, а саме: 55 років, підлягає зменшенню на 3 роки, виходячи з наступного розрахунку: 55 років 7 років (пільговий стаж по Списку №2) / 2 років (зменшення) та становить 52 роки.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що відмова пенсійного органу в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 57 років, мала страховий стаж роботи 23 роки 10 місяців 04 дні, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 - 07 років 07 місяців 22 дні, є протиправною.
А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вирішуючи питання щодо дати, з якої підлягає призначенню позивачу пенсія, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивач просить призначити їй пенсію з дня виповнення їй 57 років, а саме: 04.07.2024 року.
Таким чином пенсія позивачу в даному випадку підлягає призначенню з дня звернення, а саме: з 02.12.2024 року, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню, є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з 01.03.1990 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 09.07.1992 року, з 15.10.1992 року по 10.03.1994 року та з 11.03.1994 року по 27.01.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 02.12.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський