Справа № 240/20314/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20314/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі відповідач, Комісія) по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо головного сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання №4068 від 20 травня 2024 року та зобов`язання повторно розглянути заяву та переглянути рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання №4068 від 20 травня 2024 року, з урахуванням висновків суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, рішення відповідача стосовно причин смерті її чоловіка є протиправним та порушує її права, оскільки останній в дійсності загинув під час виконання обов`язків військової служби, а не під час її проходження.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо головного сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом №4068 від 20 травня 2024 року.

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути документи, що надійшли з листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року №2270 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зроблених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що згідно акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 (додаток 4 Інструкції № 332), порушень законодавчих та інших нормативно-правових актів військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , які своїми діями чи бездіяльністю могли призвести до виникнення нещасного випадку: смерті ОСОБА_2 не виявлено, а смерть ОСОБА_2 настала при виконанні останнім обов`язків військової служби. Таке ж саме формулювання фігурує у всіх подальших наказах та інших похідних документах стосовно ОСОБА_2 . Разом з тим, до наявного у матеріалах справи вже згаданого Акта проведення спеціального розслідування додано Пояснювальні записки свідків та інших осіб, причетних до події, за підписом заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 та старшого оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 . Зі змісту згаданих Пояснювальних записок, можна дійти висновку, що причинами дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої стала смерть ОСОБА_2 , стало порушення Правил дорожнього руху останнім, зокрема виїзд на смугу зустрічного руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , при здійсненні об`їзду транспортного засобу, що перешкоджав руху смугою, якою рухався ОСОБА_2 . Таким чином, матеріали спеціального розслідування спростовують висновки, зазначені у самому Акті розслідування, в частині відсутності порушення нормативно-правових актів діючого законодавства України військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та причинно-наслідкового зв`язку такого порушення із настанням смерті ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази протилежного. Наголошує, що суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку викладену у висновку його рішення, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

24 березня 2025 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України. Залишити рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі № 240/20314/24 без змін. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Визначаючись щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00, то колегія суддів відмовляє у поданому клопотанні з огляду на те, що представником відповідача не долучено жодних доказів, які підтверджують поненсення відповідних витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що головного сержанта ОСОБА_2 було зараховано у списки особового складу військової частини НОМЕР_3 , згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №79 від 09 березня 2023 року.

Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2023 року №784/79/179 головному сержанту ОСОБА_2 було визначено завдання в забезпеченні та координації проведення заходів з відновлення боєздатності 3-го механізованого батальйону в період з 08:00 годин 31 липня 2023 року по 00:00 годин 03 серпня 2023 року, що підтверджується витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №28Т/1 від 21 липня 2023 року за 31 липня 2023 року.

02 серпня 2023 року з 05:00 до 20:00 головний сержант ОСОБА_2 виконував визначені йому завдання у складі НОМЕР_4 механізованого батальйону під час переміщення підрозділу у визначений район у Запорізькій області.

Після виконання завдання, головний сержант ОСОБА_2 виїхав на власному автомобілі Ssang Yong Rexton р.н. ЕВЕ НОМЕР_5 з с. Таврійське Запорізького району Запорізької області до АДРЕСА_1 на ОКП військової частини НОМЕР_1 з метою здійснення доповіді командиру військової частини НОМЕР_1 про виконані заходи.

Близько 20 год. 30 хв. 02 серпня 2023 року під час руху автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , по автодорозі Київ-Маріуполь поблизу с. Таврійське відбулось його зіткнення з автомобілем Chevrolet Niva в.н. НОМЕР_6 . У результаті зіткнення водій автомобіля Chevrolet Niva загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а головний сержант ОСОБА_2 був госпіталізовний до військового шпиталю у с. Таврійське, де того ж дня помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1 від 13 лютого 2024 року (яке було видане замість остаточного №233 від 04 серпня 2023 року), причиною смерті ОСОБА_2 є множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів. Смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій 8.

04 серпня 2023 року дружині загиблого ОСОБА_1 надійшло сповіщення сім`ї №81 про те, що її чоловік ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Таврійське Запорізької області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (витяг з наказу №696 від 03 серпня 2023 року) було призначено провести спеціальне розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди 02 серпня 2023 року за участю головного сержанта ОСОБА_2 зі смертельним наслідком.

На виконання цього наказу з 03 по 21 серпня 2023 року комісією було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за результатами якого 25 серпня 2023 року складені Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) та Акт про нещасний випадок, якими встановлено, що смерть головного сержанта військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_2 настала внаслідок нещасного випадку та пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

До Акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) долучено пояснювальну записку заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 та пояснювальну записку старшого оперативного чергового відділення поточних дій КП штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , які підтверджують, що відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_8 ОМБР №784/79/179 від 31 липня 2023 року, головний сержант ОСОБА_2 02 серпня 2023 року з 05:00 до 20:00 виконував визначені завдання в 3-ому батальйоні військової частини НОМЕР_1 . Після виконання завдання, ОСОБА_2 поїхав до населеного пункту Таврійське, де знаходився його власний транспорт автомобіль Ssang Yong Rexton та на власному автотранспорті направився на ОКП НОМЕР_8 ОМБР у м. Оріхів з метою здійснення доповіді командиру бригади. Рухаючись на прямій ділянці автодороги Київ-Маріуполь поблизу н.п. Таврійське, об`їжджаючи бойову машину БРЕМ-1, яка стояла на узбіччі технічно несправна, частково займаючи проїзну смугу, у зв`язку з чим йому довелось виїхати на зустрічну смугу руху, де відбулось лобове зіткнення з автомобілем Chevrolet Niva.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №989 від 25 серпня 2023 року про результати спеціального розслідування за фактом смерті головного сержанта ОСОБА_2 , в момент нещасного випадку ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних чи отруйних речовин не перебував. Смерть настала в результаті дорожньо-транспортної пригоди і пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

У витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №259 від 31 серпня 2023 року серед іншого також зазначено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

08 березня 2024 року позивач звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення документів загиблого 02 серпня 2023 року військовослужбовця головного сержанта ОСОБА_2 на військово-лікарську комісію для встановлення причинного зв`язку смерті внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних дій, при захисті батьківщини.

Листом від 14 березня 2024 року №2270 зазначену заяву, разом з відповідними документами ІНФОРМАЦІЯ_3 направив начальнику Комісії для встановлення причинного зв`язку смерті під час виконання бойового завдання в результаті множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, при безпосередній участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російськової федерації проти України.

Протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №4068 від 20 травня 2024 року встановлено, що травма головного сержанта ОСОБА_2 ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (ДОРОЖНЬО-ТРАНСПОРТНА ПРИГОДА НА ДОРОГАХ (ШЛЯХАХ) ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ), ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, «ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».

Позивач не погоджується з вказаним рішення відповідача та звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-XII) порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ).

Соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі (стаття 1 Закону України № 2011-ХІІ).

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини 1 статті 3 Закону України № 2011-ХІІ).

Водночас, дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (частина 2 статті 3 Закону № 2011-ХІІ).

Так, правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги врегульовано статтями 16 164 Закону України №2011-ХІІ, які неодноразово зазнавали змін, зокрема, в частині визначення кола осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Враховуючи закріплений в статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів у часі, суд зазначає, що при вирішенні питання про наявність в особи права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає закон, чинний на момент виникнення права на отримання такої допомоги.

Наведене правило також знайшло своє відображення в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв був затверджений», за змістом якого одноразова грошова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене у статті 161 Закону України №2011-ХІІ, яка підлягає застосуванню у редакції, чинні на дату сметрі військовослужбовця.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) на момент смерті головного сержанта ОСОБА_2 був визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв був затверджений, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі Порядок №975).

Згідно пункту 10 названого Порядку в редакції на момент смерті головного сержанта ОСОБА_2 до заяви члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця додається, серед іншого копія постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Аналогічні положення, тільки в іншому пункті, містяться у зазначеному Порядку на момент розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване позивачем рішення відповідач мав керуватися нормативно-правовими актами у редакції на момент смерті головного сержанта ОСОБА_2 , тобто станом на 02 серпня 2023 року.

Згідно з частинами 1, 2 статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-ХІІ військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною 2 статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Згідно підпункту 1.1 глави 1 розділу І зазначеного Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно абзацу 7 пункту 1.3 названої глави основним завданням військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 названого розділу закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК. Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів. Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2.2 названої глави штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону.

Згідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Положеннями абзацу 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 закріплено право ЦВЛК розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі ЛЛК)) Збройних Сил України.

Підпункт 2.3.5 названого пункту передбачає, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно з пунктом 20.1 глави 20 розділу II Положення №402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України, визначений у главі 21 Розділу ІІ Положення №402.

Відповідно до підпункту «б» пункту 21.5. названої глави, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях: б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від№4068 від 20 травня 2024 року, захворювання та причини смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно обґрунтування правомірності такого рішення наведеного у відзиві на позов, відповідач керувався підпунктом «г» пункту 2.15 глави 21 розділу ІІ Положення №402, у редакції на момент прийняття оскаржуваного позивачем рішення.

Однак, згідно наведеного вище положень нормативно-правових актів, суд уважає такі дії відповідача протиправними, оскільки приймаючи відповідне рішення він мав керуватися Положенням №402 у редакції на момент смерті головного сержанта ОСОБА_2 , тобто станом на 02 серпня 2023 року.

Колегія суддів зауважує, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону №2232-XII.

Згідно з пунктом 21.7 Положення №402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289 (далі Інструкція № 332), Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції №332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції №332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції №332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.

На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).

Апеляційний суд також зауважує, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в формулюваннях викладених у пункті 21.5 глави 21 розділу II на підставі висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва), а також медичної документації про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Так, згідно лікарського свідоцтва про смерть №1 від 13.02.2024 року причиною смерті ОСОБА_2 стали множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів. Смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій 8.

За результатами службового розслідування по факту смерті ОСОБА_2 встановлено, що 02 серпня 2023 року з 05:00 до 20:00 головний сержант ОСОБА_2 виконував визначені йому завдання у складі НОМЕР_4 механізованого батальйону під час переміщення підрозділу у визначений район у Запорізькій області.

Близько 20 год. 30 хв. 02 серпня 2023 року під час руху автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , по автодорозі Київ-Маріуполь поблизу с. Таврійське відбулось зіткнення автомобіля з автомобілем Chevrolet Niva в.н. НОМЕР_6 . В результаті зіткнення водій автомобіля Chevrolet Niva загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а головний сержант ОСОБА_2 був госпіталізовний до військового шпиталю у с. Таврійське, де того ж дня помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №989 від 25 серпня 2023 року про результати спеціального розслідування за фактом смерті головного сержанта ОСОБА_2 , в момент нещасного випадку ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних чи отруйних речовин не перебував. Смерть настала в результаті дорожньо-транспортної пригоди і пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

В Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зазначено, що порушень законодавчих та інших нормативно-правових актів військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , які своїми діями чи бездіяльністю могли призвести до виникнення нещасного випадку: смерті ОСОБА_2 не виявлено, а смерть ОСОБА_2 настала при виконанні останнім обов`язків військової служби. Таке ж саме формулювання фігурує у всіх подальших наказах та інших похідних документах стосовно ОСОБА_2 .

Отже, за змістом документів, на підставі яких складено висновок щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтва, який викладено у протоколі №4068 від 20 травня 2024 року, смерть головного сержанта ОСОБА_2 настала при виконанні останнім обов`язків військової служби.

Документи, на підставі яких Комісією складено висновок, не скасовані, ніким не оспорювалися, а тому їх зміст Комісією, відповідно до Положень №402, повинен бути врахований у повному обсязі.

Водночас посилання відповідача на те, що він провів аналіз пояснювальних записок, та дійшов висновку, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої стала смерть ОСОБА_2 , стало порушення Правил дорожнього руху останнім, зокрема виїзд на смугу зустрічного руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , при здійсненні об`їзду транспортного засобу, що перешкоджав руху смугою, якою рухався ОСОБА_2 , суд до уваги не приймає, оскільки Комісія в силу пункту 21.7 Положення №402 приймає рішення на основі акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), тому аналіз інших документів, на переконання суду, до повноважень комісії не входить.

Покликання відповідача на те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення чи що ним порушені Правила дорожнього руху є необґрунтованими та незаконними в силу порушення принципу презумпції невинуватості. Комісія не наділена повноваженнями приймати рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення чи робити висновки про порушення ним Правил дорожнього руху. Будь-яка особа вважається невинуватою, поки її вину не буде доведено «поза розумним сумнівом», тому при прийнятті спірного рішення відповідач повинен був виходити з того, що порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху є недоведеним, належних доказів чи документів, які б підтверджували цей факт чи факт скоєння адміністративного правопорушення немає і позивач не зобов`язана доводити факт невинуватості свого загиблого чоловіка. Комісія повинна була приймати рішення на основі наданих ІНФОРМАЦІЯ_4 документів, які не містять жодного твердження про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху чи вчинення ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів також зауважує, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюється висновок лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку правильності висновку, викладеному у рішенні суб`єкта владних повноважень, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Колегія суддів ураховує, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюється висновок лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач порушив процедуру прийняття оскаржуваного позивачем рішення, оскільки керувався Положеннями №402 не у належній редакції та не врахував документи, на підставі яких мав приймати таке рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо головного сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання №4068 від 20 травня 2024 року та зобов`язати повторно розглянути документи, що надійшли з листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року №2270, з урахуванням висновків суду, зроблених у цьому рішенні.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині ніким не оскаржується.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року відповідає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.