Справа № 520/29836/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 квітня 2025 року справа №520/29836/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач-1, ГУ ПФ України в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач-2, ГУ ПФ України в місті Києві), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо нездійснення перегляду та врахування страхового стажу позивачу;

- зобов?язати відповідача-1 здійснити перегляд страхового стажу позивача у період з 01.03.1995 по 27.09.1999;

- зобов?язати відповідача-1 здійснити перерахунок пенсії позивача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що з 24.05.2023 йому призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При призначенні пенсії страховий стаж позивача становить 38 років 6 місяців 6 днів. Проте, під час перевірки електронної пенсійної справи, з 01.08.2024 період роботи з 01.03.1995 по 27.09.1999 у фірмі «Фалькор» ЛТД відповідачем виключено з страхового стажу позивача, оскільки записи трудової книжки позивача у цьому періоді підписом керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58. На думку позивача, вказані дії є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки позивач не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач-1 28.11.2024 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на правомірність оскаржуваного рішення, оскільки записи трудової книжки у період з 01.03.1995 по 27.09.1999 не засвідчено підписом керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58.

Відповідач-1 10.04.2025 через канцелярію суду надав додаткові пояснення, в яких зазначено, що пенсійна справа позивача приведена у відповідність відповідно до діючого законодавства з 01.08.2024.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 24.05.2023.

При призначенні позивачу пенсії страховий стаж позивача становив 38 років 6 місяців 6 днів. Однак, під час перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1993 позивач працював з 01.03.1995 по 27.09.1999 у фірмі «Фалькор» ЛТД. Вказані записи у цьому періоді не засвідчені підписом керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58. Відповідач-1 направив лист від 01.07.2024 №2000-0304-9/119319 до відповідача-2 щодо перегляду страхового стажу позивача. Відповідач-2 31.07.2024 надав відповідь відповідачу-1, що період роботи позивача з 01.03.1995 по 27.09.1999 підлягає виключенню з розрахунку страхового стажу. Відповідач-1 01.08.2024 привів пенсійну справу у відповідність діючому законодавству, виключивши з розрахунку страхового стажу період роботи з 01.03.1995 по 27.09.1999. Після цього зарахований стаж позивача склав 33 роки 11 місяців 9 днів.

Не погоджуючись з виключенням відповідачем-1 зі страхового стажу у період з 01.03.1995 по 27.09.1999, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає у наявності чи відсутності правових підстав для виключення з загального стажу позивача періодів роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1993, а саме: з 01.03.1995 по 27.09.1999 роботи директором у фірмі «Фалькор» ЛТД.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Правовий аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є - трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а.

Із записів копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 суд встановив, що позивач працював на різних підприємствах. Зокрема щодо спірного періоду вбачається, що у період з 01.03.1995 по 27.09.1999 позивач працював директором у фірмі «Фалькор» ЛТД на підставі наказу від 01.03.1995 №1.Однак, спірний період трудової діяльності позивача, вказаний у трудовій книжці, а саме - з 01.03.1995 по 27.09.1999 виключено відповідачем з загального стажу через відсутність підпису керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58.

Вказані записи засвідчені відбитками печатки.

Порядок ведення (внесення записів) трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

Системний аналіз зазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, незарахування до загального трудового стажу позивача спірного періоду роботи є протиправним, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не - на працівника.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Також, суд звертає увагу, першочергово спірний період роботи з 01.03.1995 по 27.09.1999 зараховано відповідачем-1 до страхового стажу, однак з 01.08.2024 відповідач-1 привів пенсійну справу у відповідність діючому законодавству, виключивши з розрахунку цей період, керуючись тим, що записи трудової книжки у період з 01.03.1995 по 27.09.1999 не засвідчено підписом керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58.

Позивач звернувся до відповідача-1 з заявою щодо перегляду страхового стажу позивача за заявою від 07.06.2023 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`якове державне пенсійне страхування».

Відповідач-1, розглянувши заяву, звернувся листом від 01.07.2024 №2000-0304-9/119319 до відповідача-2, в якому зазначено, що згідно записами №5, №6 трудової книжки від 01.03.1993 НОМЕР_2 позивач з 01.03.1995 по 27.09.1999 працював у ТОВ «Фалькор» ЛТД, однак, записи трудової книжки не містять підпису керівника, його заступника, іншої уповноваженої на це особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58.

Звернення опрацьовувалося за принципом єдиної черги спеціалістів ГСП, за результами розгляду якого надано погодження провести пенсійну справу у відповідність діючому законадавству, а саме - виключити період роботи з 01.03.1995 по 27.09.1999 з розрахунку страхового стажу позивача.

Відповідач-1 та відповідач-2 не врахували, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не - правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Крім цього, відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих документів про перерахунок пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така правова позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до «Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій (в тому рахунку і від архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою частини першої статті 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Водночас суд наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є - трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для виключення періоду роботи позивача за записами у трудовій книжці у період з 01.03.1995 по 27.09.1999.

Частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання протиправним дій відповідача-1 щодо виключення трудового стажу з 01.03.1995 по 27.09.1999 та зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області здійснити зарахування трудового стажу з 01.03.1995 по 27.09.1999 позивача та здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням трудового стажу з 01.03.1995 по 27.09.1999 з 01.08.2024.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15.10.2024 №9423-0858-9080-6244.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, місто Київ, 01054, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виключення з страхового стажу ОСОБА_1 у період з 01.03.1995 по 27.09.1999 з 01.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області з 01.08.2024 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію, включивши період роботи з 01.03.1995 по 27.09.1999, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 16.04.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА