Справа № 240/6613/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6613/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Контакт" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Контакт" звернулося до суду з позовом до Житомирської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним і скасувати рішення Житомирської митниці Держмитслужби України рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2024 №UА101070/2024/000001/1;

- визнати протиправною і скасувати видану Житомирською митницею Держмитслужби України картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.03.2024 №UА101070/2024/000047.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

06.03.2024 до відділу митного оформлення "№1" митного поста "Коростень" Житомирської митниці декларант - Приватне підприємство "Контакт", до митного оформлення в митному режимі "Імпорт 40 ДЕ" подав електронну митну декларацію UA101070/2024/001043, на товари (графа 31 ЕМД):№1 "Верстати тросові для різки каменя в комплекті з інструментом нові: - модель KX 1500х3500 -1 к-т: потужність 19,38кВт, максимальний робочий розмір різки 3500х2000х1500мм; - модель KX 1800х3600 - 2 к-та: потужність 19,38кВт, максимальний робочий розмір різки 3600х2000х1800мм. Всього - 3 к-та. Призначені для розрізання каменю. Не військового призначення та не подвійного використання. Верстати у розібраному вигляді для зручності транспортування. Виробник YUNFU CITY XINDA MACHINERY CO.,LTD, Китай."; №2 "Вироби з чорних металів: Рейки направляючі до каменерізальних верстатів нові, широкопідшовові, масою погонного метра більше 36кг, довжиною 6м -5шт. Призначені для використання з телігами каменерізальних верстатів. Не військового призначення. Виробник -YUNFU CITY XINDA MACHINERY CO.,LTD, Китай." та товаросупровідні документи на вказані товари.

За результатами перевірки відповідачем встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України аналогічного товару (МД №23UA31U0 від 26.12.2023).

Відповідно до ризику АСУР 105-2 посадовою особою митного органу декларанту було направлено авторизоване повідомлення про надання додаткових документів.

За результатами опрацювання отриманого від декларанта листа (№2 від 06.03.2024 щодо відсутності надання додаткових документів), Житомирською митницею Держмитслужби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2024 №UА101070/2024/000001/1.

На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.03.2024 №UА101070/2024/000047.

У подальшому товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації № UA101070/2024/001059 від 06.03.2024 із застосуванням забезпечення сплати митних платежів у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України 190116,95 грн.

Вважаючи протиправними рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

За визначеннями наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.

Як встановлено судом, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару - за основним методом - за ціною договору (контракту).

Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При цьому, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Верховний Суд в постанові від 02 липня 2020 року у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, під час перевірки документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідачем встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України за МД UA101070/2024/001043 від 06.03.2024 року не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме митним органом вказано наступне.

Митним органом зазначено, що оцінюваний товар переміщувався за маршрутом Китай Україна, який відповідно до транспортних документів (коносамент, накладна УМВС) передбачає розвантажувальні/навантажувальні роботи. Разом з тим, відомості щодо витрат на навантажувальні/розвантажувальні роботи відсутні. За правилами ч.10 ст.58 Митного кодексу України витрати на навантаження, вивантаження, як частина фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару до митного кордону України, повинна включатися до митної вартості оцінюваних товарів. Таким чином, у поданих декларантом документах, що підтверджують витрати на транспортування відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Надане на повідомлення митниці пояснення щодо включення всіх витрат до ціни товару не спростовують вищенаведені висновки.

Надаючи оцінку вказаній обставині, судова колегія враховує наступне.

Як встановлено із матеріалів справи, до митної декларації позивачем подавалися такі документи:

пакувальний лист №1 від 01.12.2023;

рахунок фактура №YF20231201 від 01.12.2023;

коносамент №NSZEC231136539 від 09.12.2023;

накладна УМВС №05129 від 28.02.2024;

автотранспортна накладна № 00018006 від 05.03.2024;

супровідний документ Т1 №24PL322080NS6FKUG6 від 30.01.2024;

бухгалтерська довідка за грудень 2021 від 24.01.2022;

бухгалтерська довідка за листопад 2023 від 28.02.2024;

прайс-лист виробника №б/н від 01.11.2023;

висновок про вартісні характеристики товару № В-20 та додаток до нього від 04.01.2024;

контракт № 1220-2019 від 20.12.2019;

доповнення до контракту №4 від 10.04.2021;

доповнення до контракту № 6-2 від 15.12.2021;

доповнення до контракту № 7 від 05.01.2023;

доповнення до контракту № 8-2 від 01.09.2023;

доповнення до контракту № 9 від 01.11.2023;

технічний паспорт верстата KX1500х3500 від 23.11.2023;

технічний паспорт верстата KX1800х3600 від 23.11.2023;

копія декларації країни відправлення № 60041448 від 07.01.2024,

а також рішення Житомирського окружного адміністративного суду 240/25573/22, 240/12782/2, 240/21795/20, 240/17320/20, 240/20040/20, 240/8916/21, 240/25571/22, 240/7958/23.

Митним органом на виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України подібних/схожих товарів.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю: 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.

Відповідно до ст.361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.

До того ж, відповідно до наданих декларантом документів товар, заявлений до митного оформлення згідно ЕМД № 24UA43U1 від 06.03.2024, поставлявся з Китаю до України на умовах поставки DAP "Клевань" - місце передачі покупцю в Україні, що підтверджується контрактом №1220-2019 від 20.12.2019 і додатком до нього №9 від 01.11.2023 рахунком фактурою №YF20231201 від 01.12.2023.

Відповідно до Правил Інкотермс-2010 згідно з базисом DAP (Delivered At Place - Поставка в місце призначення), продавець несе ризики за вантаж до моменту його доставки в місце призначення. Умова може застосовуватися до будь-якого способу перевезення.

За умовами DAP вантажовідправник передає товар одержувачу готовим до розвантаження в кінцевому пункті призначення. Всі транспортні витрати лягають на продавця, у той час як митне оформлення (для імпорту) оплачує покупець.

Таким чином, транспортні витрати продавця, в тому числі і на розвантажувально-навантажувальні роботи до кордону України, не можуть додаватися до вартості товару в Україні і впливати на його митну вартість. При цьому, продавець не зобов`язаний повідомляти покупця про свої понесені витрати та документально їх йому підтверджувати.

До того ж, судом першої інстанції обгрунтовано враховано пояснення позивача стосовно відсутності у нього інформації про витрати на розвантажувально-навантажувальні роботи, які він оплачував, оскільки усі витрати по доставці товару включені у вартість товару за замовчуванням.

Відтак, відповідачем не доведена власна позиція стосовно необхідності включення витрат на розвантажувально-навантажувальні роботи до кордону України до митної вартості товару №1, а також вимога до декларанта про надання виписки з бухгалтерської документації підприємства щодо таких витрат.

Стосовно доводів апелянта про припинення дії контракту №1220-2019 від 20.12.2019 в зв`язку з виконанням сторонами своїх обов`язків, то як встановлено судом першої інстанції та не спростовано митним органом, згідно з п.10.2 строк дії контракту встановлено до 01.01.2025 включно, а в частині суми контракту, то вона двічі збільшувалася (доповнення №6-2 від 15.12.2021 і №8-2 від 01.09.2023) і станом на сьогодні складає 980 тис. дол. США. Таким чином, контракт не є виконаним і продовжує діяти далі.

В підтвердження вказаного позивачем до митної декларації надавались відповідні доповнення до контракту.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

При цьому, судова колегія враховує, що декларантом разом з митною декларацією було надано й додаткові документи, які перевірено митним органом.

Стосовно тверджень апелянта про неможливість врахування висновку Житомирської ТПП від 04.01.2024 № В-20 для підтвердження заявленої митної вартості у зв`язку з тим, що останній ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела "alibaba.com", а експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел, судова колегія відзначає наступне.

Згідно із ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість, а експертні документи, виданні торгово-промисловими палатами є обов`язковими для застосування на всій території України.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції, Аlibaba.com це найбільша міжнародна торгова інтернет-платформа для оптових покупок, яка є частиною китайської корпорації Alibaba Group, це послуга, де користувачі знаходять іноземних постачальників, погоджуються на співробітництво і випуск замовлень, тобто на даному ресурсі розміщуються пропозиції від різних виробників.

З наданої відповідачу цінової інформації з інтернет-платформи Alibaba.com слідує, що вартість верстатів моделі КХ 1500х3500 і КХ 1800х3600 "YUNFU CINY XINDA MACHINERY Co., Ltd." для експорту в Україну станом на 24.11.2023 складала відповідно 11500 і 12500 дол. США за штуку, що в свою чергу відповідає комерційній пропозиції позивачу і даним товаросупровідних документів.

Щодо доводів апелянта про наявність в бухгалтерських довідках інформації про вартість верстатів, при перерахунку яких в долари США виявлено перевищення стосовно фактурної вартості заявлені до митного оформлення, то в даному випадку, відповідно до пояснень позивача, вказана в цих довідках вартість верстатів КХ 1500х3500 і КХ 1800х3600 містить крім фактурної вартості, 5% мита та послуги з перевезення в межах України доставки до місця розвантаження, про що було повідомлено відповідача у поясненнях від 06.03.2024 №1. Проте при перевірці даних довідок відповідач для визначення фактурної вартості врахував лише 5% мита і тому прийшов до неправильного висновку.

Наразі, бухгалтерська довідка, якою обліковано товар, поставлений і оформлений раніше, не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Стосовно доводів апелянта про те, що додатково наданий переклад на українську мову копії митної декларації Китаю від 21.11.2024 № 62597900 містить інформацію про вантаж, загальна вага якого не відповідає заявленій до митного оформлення, а також містить різні відомості щодо найменування транспортного засобу, порт відправлення в порівнянні з заявленим в коносаменті, то судова колегія відзначає наступне.

Зазначення у коносаменті NSZEC231136539 від 09.12.2023р назви судна-перевізника та порту відправлення відмінного від того, яке зазначено в митній декларації країни відправлення, жодним чином не впливає на заявлену митну вартість товару та її числові значення і складові, оскільки за умовами поставки DAP всі витрати по доставці товару несе продавець. Необґрунтованим є і твердження апелянта щодо невідповідності загальної ваги товару у митній декларації країни експорту даним митної декларації № 24UA43U1 від 06.03.2024, оскільки ці дані повністю співпадають і також жодним чином не впливають на заявлену митну вартість.

Стосовно неможливості використання прайс-листа від 01.11.2023 для підтвердження митної вартості, так як останній не містить відомостей яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, то судова колегія погоджується з судом першої інстанції, який вірно виснвував, що прайс-лист не є первинним документом бухгалтерського обліку, не є підставою здійснення оплати чи поставки товару. На підставі відомостей, що зазначені в прайс-листі не формується та не визначається митна вартість товарів, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Таким чином, під час митного оформлення декларантом було надано достатньо документів, визначених ч.2 ст.53 МК України, на підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору, будь-які розбіжності відсутні.

Митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Як встановлено з матеріалів справи, митна вартість визначена відповідачем за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД № 23UA31U0 від 26.12.2023 - 1. Верстати для різки каменю: Тросовий станок для різки каменю KXJ-1800-2компл...Виробник - "Yunfu Xinda Machinery Co., Ltd" Країна виробництва - CN Торгівельна марка Xinda 18348.33 доларів США за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Разом з тим, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зокрема не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування індивідуальних ознак товару (різні моделі, потужність двигуна), що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

Тобто застосування вказаного методу без наявності відповідних висновків щодо оцінки вартості оцінюваного та взятого для порівняння товару не може вказувати на об`єктивність та правомірність такого методу митного оцінювання товару.

Таким чином, рішення рішення Житомирської митниці Державної митної служби України від 06.03.2024 №UА101070/2024/000001/1 є протиправним та підлягає скасуванню. Як наслідок, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.03.2024 №UА101070/2024/000047, складена на підставі рішення про коригування митної вартості протиправність якого встановлена судом, тому така картка також підлягає скасуванню як протиправна.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.