Справа № 260/1074/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/1074/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - Смірнова Г.В.;

представник відповідача 1 - не з`явився;

представник відповідача 2 - Зданевич С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представниці Смірнової Ганни Василівни звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та скасування наказів, а саме:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправними в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період резервістів і військоовзобов`язаних;

2) скасувати наказ від 26.11.2024 року за №671 ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та накази від 27.11.2024 за №912-ОС та від 29.11.2024 року №920-ОС начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання.

Вказаною ухвалою суду втребувано від ІНФОРМАЦІЯ_5 відомості щодо наявності або відсутності у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації станом на 25.11.2024 року.

10.03.2025 року відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_7 подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову відповідач 2, зокрема вказує на те, що НОМЕР_1 Прикордонний загін не вчиняв жодних дій щодо мобілізації позивача, останній прибув уже призваним на військову службу шляхом індивідуального відправлення, що підтверджується копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди № НОМЕР_2 від 27.11.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 відповідно до наказу НОМЕР_1 Прикордонного загону від 10.05.2023 року за №363-ОС виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та звільнений з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону від 02.05.2023 року за №339-ОС за п. "г" через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Дружина позивача ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_3 Прикордонного загону, а на утриманні у позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а тому позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до вимог п. 1 ч. 15 ст. 23 Закону №3543-ХІІ.

14.03.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що командування НОМЕР_1 Прикордонного загону було належним чином поінформовано щодо наявності у ОСОБА_5 законних підстав для відстроски від призову на військову службу під час мобілізацію та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оскільки відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону від 10.05.2023 року був виключений зі списків особового складу частини та звільнений в запас. Проте, інформація про наявність у позивача законних підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не зупинило відповідача 2 від їхніх протиправних діянь, а навпаки спонукало до продовження протиправних дій.

20.03.2025 року відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_11 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову зазначає про те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та формлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача 2, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону від 10.05.2023 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 28).

Як вбачається із вказаного витягу з наказу позивач звільнено з військоовї служби за пп. "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Разом з тим. судом встановлено, що дружина позивача - ОСОБА_2 є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується довідкою за №08/3862 від 12.08.2024 року (а.с. 26), а на момент звільнення позивача з військової служби ОСОБА_2 проходила службу в НОМЕР_1 Прикордонному загоні.

У судовому засіданні також встановлено у позивача є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 19, 24).

Представник позивача у судовому засіданні, а також в позовній заяві вказувала на те, що позивача незаконно, проти його волі затримали та утримували в ІНФОРМАЦІЯ_13 , а також перевезили з одного прикордонного загону до іншого, що в подальшому слугувало підставою для його мобілізації.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягну з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2024 року за №671 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, присвоєння військового звання під час мобілізації" ОСОБА_1 призвано на направлено для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_4 .

Представник позивача вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_11 не було належним чином з`ясовано, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а дружина є діючим військовослужбовцем, яка захищає східні кордони нашої країни, а відтак вважає, що дії відповідачів щодо мобілізації позивача є протиправними.

Вирішуючи правомірність дій відповідачів та оскаржуваних позивачем наказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений, зокрема, указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 з 5 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 5 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та триває на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 3543-XII:

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону № 3543-XII.

Зокрема, приписами частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ встановлено, що громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина п`ята статті 22 Закону №3543-ХІІ).

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

При цьому, статтею 23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Позивач в обґрунтування протиправності наказу про його призов на військову службу посилається на наявність в нього права на відстрочку, визначеного ст. 23 Закону №3543-ХІІ, оскільки має двох неповнолітніх дітей, а його дружина є діючим військовослужбовцем.

Разом з тим, як вбачається із інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_14 , наданої на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження, позивач станом на 25.11.2024 року правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не скористався.

В той же час, суд звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 січня 2024 року у справі №280/6033/22.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур, позивач надавав будь-які документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як і не містять довідки про надання йому відстрочки.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що позивач належним чином повідомляв відповідача 1 про обставини, які надають йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, дозволяють дійти висновку, що позивач можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб не скористався.

Крім того, в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідачів порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались процедури призову на військову службу.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав зазначених у позовній заяві.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та скасування наказів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.04.2025 року.

Суддя С.А. Гебеш