Справа № 520/6978/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Справа № 520/6978/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 06.01.25 по справі № 520/6978/24

за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3

до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо неповного нарахування та виплати грошового забезпечення (в тому числі додаткової винагороди) ОСОБА_2 (матері неповнолітньої дитини) (РНОКПП НОМЕР_3 ) зниклого безвісті старшого солдата ОСОБА_5 .

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснювати виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісті, старшого солдата ОСОБА_5 тільки його неповнолітньому сину ОСОБА_3 , в особі його матері - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 (матері неповнолітньої дитини) (РНОКПП НОМЕР_3 ) 100% грошове забезпечення (в тому числі грошової винагороди) зниклого безвісті старшого солдата ОСОБА_5 починаючи з 30.09.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язати Міністерство оборони України (код ЄРДПОУ 00034022) здійснити належний контроль за виконанням Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду у цій справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 частково задоволено позов.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) законному представнику неповнолітнього сина зниклого безвісті військовослужбовця - ОСОБА_2 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити законному представнику неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 100% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті старшого солдата ОСОБА_5 починаючи з 30.09.2023 по дату виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що Військова частина НОМЕР_1 також не погоджується із рішенням суду 1 інстанції зогляду на той факт, що майно (грошове забезпечення) військовослужбовця ОСОБА_5 вже розподілено та у володінні держави в особі військової частини НОМЕР_1 вже не знаходиться, а тому питання перерозподілу вже виплачених коштів між отримувачами слід вирішувати між його набувачами, що в свою чергу віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції. Військова частина НОМЕР_1 не має повноважень щодо перерозподілу коштів між отримувачами, оскільки повернення майна до належного володільця від набувача, яким це майно отримано без достатніх правових підстав, належить до категорії спорів між цими сторонами та у судовому порядку.

Також зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 виконала свої зобов`язання, відповідно до Постанови КМУ № 884 від 30 листопада 2016 р., а тому не може здійснювати повторну виплату, оскільки подвійна виплата грошового забезпечення суперечить фінансовій дисципліні та суперечить бюджетному законодавству України. Крім того, відповідно до Постанови КМУ № 884, військова частина здійснює виплати одноразово на підставі поданих документів і не уповноважена здійснювати повторні виплати. Отже, питання стосовно перерозподілу виплачених грошових коштів у випадку спору між членами сім`ї можливо вирішити у судовому порядку між ними.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Також, не погодившись із судом рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що відповідно до пункту 1 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Верховний Суд також звертає увагу на те, що пункт 1 розділу ХХХ Порядку № 260встановлює чіткий перелік осіб, яким виплачується грошове забезпечення військовослужбовця, а саме його дружині (чоловіку). У разі якщо її (його) немає, то вказано перелік осіб, які мають право на таку виплату, та черговість.

Тобто, у разі якщо дружини (чоловіка) військовослужбовця немає, то така виплата проводиться іншим членам його (її) сім`ї, а саме: повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

При цьому, Верховний Суд наголосив, що словосполучення «а також» стосується інших членів сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, тобто у разі відсутності дружини (чоловіка) військовослужбовця, а не разом з нею (ним).

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 був розлучений, повнолітніх дітей які проживали разом з ним, в останнього немає, а отже матір і батько, які перебували на його утриманні мали право на виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісті.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_5 , з 11.03.2022 по 30.09.2023 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 у складі військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-оператора І стрілецького відділення І стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старший солдат.

Згідно висновків акту службового розслідування, затвердженого 16.10.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 , при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_1 30.09.2023 року старший стрілець-оператор першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 потрапив під ворожий мінометний обстріл та отримав важкі поранення несумісні з життям.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №237 старшого стрільця-оператора першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 визнано зниклим безвісти за особливих обставин з 30.09.2023.

На підставі вищевказаних обставин, ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_3 (неповнолітнього сина зниклого безвісти військовослужбовця) подала через ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 заяву від 19.10.2023 про нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884).

Представник позивача зазначає, що виплата грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця почала надходити на банківський рахунок позивача, проте її розмір не відповідав розміру грошового забезпечення військовослужбовців, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Позивач звернулась до Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 з листом, в якому просила надати роз`яснення порядку виплати грошового забезпечення членам сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця та причини невиплати грошового забезпечення у повному обсязі.

Листом від 05.03.2024 №1/28/435 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 повідомлено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовця здійснюється відповідно до пункту 7 Порядку від 30.11.20216 №884.

На момент зникнення старший солдат ОСОБА_6 в шлюбі не перебуває та має наступні родинні стосунки: донька - ОСОБА_8 , 1997 р.н. (повнолітня живе окремо), син - ОСОБА_3 , 2009 р.н. (неповнолітній, мешкає окремо з матір`ю ОСОБА_2 ), батько - ОСОБА_1 , 1950 р.н., мати - ОСОБА_4 , 1949 р.н.

Відповідно до вимоги Порядку №884, так як солдат ОСОБА_6 не перебуває у шлюбі, має повнолітню доньку, що живе окремо, то виплата грошового забезпечення, відповідно до заяв законних претендентів здійснюється рівними частинами наступним членам родини ОСОБА_7 : батьку, матері та неповнолітньому сину в особі законного представника - ОСОБА_2 .

Крім того, листом від 16.03.2024 №1/28/536 за підписом начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 на звернення ОСОБА_9 від 13.02.2024, адресованого Президенту України щодо виплат належним видів грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_5 його сину ОСОБА_3 повідомлено, що з метою правильного застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 необхідно дотримуватися такого порядку черговості виплати грошового забезпечення сім`ям зазначених військовослужбовців: перша черга - дружині (чоловіку); друга черга - повнолітнім дітям, які проживають разом з дружиною (чоловіком), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців; третя черга - батькам військовослужбовців. Кожна наступна черга набуває права на виплату лише за відсутності осіб, зазначених у попередніх чергах.

Крім того, в листі вказано, що з 14.03.2024 припинено виплати всіх видів грошового забезпечення на старшого солдата ОСОБА_5 по картковим рахункам його батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_4 , з 14.03.2024 належні види грошового забезпечення на старшого солдата ОСОБА_5 надалі перераховувати неповнолітньому сину в особі законного представника - ОСОБА_2 .

Вважаючи такі дії військової частини НОМЕР_1 щодо неправильного розподілу грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця між членами його родини протиправними, а права її неповнолітнього сина порушеними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (далі Закон №2011-ХІІ).

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).

У пункті 2 Розділу I «Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України №260 від 07.07.2018, визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (п.п.2 і 3 Розділу «XXX. Виплата грошового забезпечення у разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими» зазначеного Порядку №260).

За нормою ч. 6 ст. 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 (далі Порядок №884).

Згідно з п.п. 2-4 Порядку №884, у цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

-копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

-довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

-копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

-копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

-копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

-подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

-подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

-подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

-з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

При цьому, згідно з п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

-військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

-військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Проаналізувавши викладене у сукупності, у разі визнання військовослужбовця безвісти відсутнім за ним зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Така виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти членам його сім`ї за їх заявою на ім`я командира військової частини. Своєю чергою, командир військової частини розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Доцільно зауважити, що прийняття рішення про виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, є виключною компетенцією військової частини, в якому проходив службу військовослужбовець.

Пунктом 7 Порядку визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , з 11.03.2022 по 30.09.2023 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 у складі військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-оператора І стрілецького відділення І стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старший солдат.

Згідно висновків акту службового розслідування, затвердженого 16.10.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 , при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_1 30.09.2023 старший стрілець-оператор першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 потрапив під ворожий мінометний обстріл та отримав важкі поранення несумісні з життям.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №237 старшого стрільця-оператора першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 визнано зниклим безвісти за особливих обставин з 30.09.2023 року.

На момент зникнення старший солдат ОСОБА_6 в шлюбі не перебув та мав наступні родинні стосунки: донька - ОСОБА_8 , 1997 р.н. (повнолітня живе окремо), син - ОСОБА_3 , 2009 р.н. (неповнолітній, мешкає окремо з матір`ю ОСОБА_2 ), батько - ОСОБА_1 , 1950 р.н., мати - ОСОБА_4 , 1949 р.н.

Також матеріали справи свідчать про те, що виплата грошового забезпечення, відповідно до заяв законних претендентів здійснювалася рівними частинами наступним членам родини ОСОБА_7 : батьку, матері та неповнолітньому сину в особі законного представника - ОСОБА_2 .

З 14.03.2024 припинено виплати всіх видів грошового забезпечення на старшого солдата ОСОБА_5 по картковим рахункам його батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_4 , з 14.03.2024 належні види грошового забезпечення на старшого солдата ОСОБА_5 надалі перераховувати неповнолітньому сину в особі законного представника - ОСОБА_2 .

В свою чергу матеріали справи не містять відповідних наказів командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошового забезпечення як неповнолітньому сину в особі законного представника - ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спірний період з вересня 2023 року по березень 2024 року відбулася на підставі адміністративного акту, а саме наказу командира Військової частини НОМЕР_1 , доказів скасування якого матеріали справи не містять.

Щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити законному представнику неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 100% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті старшого солдата ОСОБА_5 починаючи з 30.09.2023 дату виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем (грошове забезпечення) військовослужбовця ОСОБА_5 вже розподілено та у володінні держави в особі військової частини НОМЕР_1 вже не знаходиться, а тому питання перерозподілу вже виплачених коштів між отримувачами слід вирішувати між його набувачами, так як у такому випадку здійснюється її перерозподіл за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

У той час, до юрисдикції адміністративного суду не належить вирішення спорів щодо перерозподілу фізичними особами грошових коштів, що набуті у власність, у зв`язку із чим суд зазначає про помилковість обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до положень КАС України до адміністративної юрисдикції не відноситься розгляд спірних правовідносин з приводу перерозподілу виплачених коштів фізичним особам, в даному випадку членам зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_5 , а віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції.

Таким чином, суд, враховуючи суть спірних відносин та їх суб`єктний склад, дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративного суду та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства, що виключає розгляд цієї справи у порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «...» поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року, постанові Верховного Суду України від 9 грудня 2014 року та ухвалі Вищого адміністративного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № К/800/68333/14, постанові Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року.

В ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та помилково дійшов висновку, що даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тому, апеляційні скарги слід задовольнити частково та закрити провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 по справі № 520/6978/24 - скасувати.

Провадження у справі № 520/6978/24 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва В.Б. Русанова