Справа № 380/18346/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18346/24 пров. № А/857/6532/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Сеника Р. П.
суддів -Качмара В. Я.
Онишкевича Т. В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 - Сольського Володимира Степановича про відвід судді Сеника Р.П. від розгляду справи №380/18346/24 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 380/18346/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/18346/24 Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року.

15.04.2025 від представника ОСОБА_1 - Сольського Володимира Степановича надійшла заява про відвід судді-доповідача Сеника Романа Петровича.

В обгрунтування заяви про відвід зазначено, що апеляційну скаргу подано у підсистемі «Електронний суд», з особистого електронного кабінету фізичної особи, а не електронного кабінету Військової частини. Підписантом апеляційної скарги вказано фізичну особу - ОСОБА_2 , однак не долучено жодного документу, що підтверджує повноваження діяти від імені військової частини НОМЕР_1 . Витягу з ЄДРПОУ щодо юридичної особи не долучено. Стверджено, що за відсутності документу, що підтверджує повноваження діяти від імені Військової частини НОМЕР_1 , апеляційну скаргу подано неуповноваженою особою (така підлягає поверненню відповідно до ч. 4 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Крім того, копію апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів позивачу та його представнику не надіслано у жодний спосіб. А тому скаржником не дотримано порядку подання апеляційної скарги (така підлягає залишенню без руху відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України).

Також зазначено про те, що скаржник у тексті апеляційної скарги наводить свої заперечення, вказані у відзиві на позовну заяву, а також міркування і доводи щодо рішення суду. При цьому в апеляційній скарзі не вказано взагалі нічого про те у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та/або застосування норм права.

Викладене, на переконання заявника, викликає сумніви у неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду даної справи.

Частиною 1 ст. 40 КАС України визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 8 ст. 40 КАС передбачено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Оскільки, питання про відвід з повідомленням учасників справи є правом суду, і КАС України не передбачено імперативного обов`язку, виклику учасників справи для вирішення питання про відвід, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду питання про відвід за обов`язкової участі сторін.

Перевіривши доводи, наведенні у заяві про відвід складу колегії суддів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).

Оцінивши доводи поданої Сольським Володимиром Степановичем заяви в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача, колегія суддів вважає, що така фактично зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями головуючого судді щодо неповернення апеляційної скарги чи залишення її без руху на стадії відкриття апеляційного провадження за відповідною апеляційною скаргою.

Доцільно зауважити, що представник ОСОБА_2 як командир ВЧ НОМЕР_1 брав участь у розгляді цієї справи у суді першої інстанції, а копію апеляційної скарги разом із додатками, ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до апеляційного розгляду до неї скеровано позивачу на його адресу, зазначену у позовній заяві засобами поштового зв`язку (ШКІ 257), які повернулися до суду із відміткою відділення поштового зв`язку 07.04.2025 про причини невручення: «За закінченням терміну зберігання».

На переконання апеляційного суду, будь-яких об`єктивних обставин, які б свідчили про упередженість судді-доповідача щодо учасників даної справи, а також інших передбачених процесуальним законом підстав для його відводу немає.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини наведені у заяві представника позивача ОСОБА_1 - Сольського Володимира Степановича про відвід судді-доповідача Сеника Р.П. від розгляду апеляційної скарги у справі №380/18346/24, не можуть свідчити про упередженість та не об`єктивність, певну зацікавленість судді у розгляді вказаної справи, а тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді-доповідача у цій справі судом не встановлено.

Враховуючи викладене, вказаний відвід слід визнати необґрунтованим, а питання про вирішення відводу передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС.

Керуючись статтями 31, 36, 37, 39, 40, 241, 243, 311, 321, 325, 328 КАС, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Визнати заявлений відвід судді-доповідачу Сенику Роману Петровичу - необґрунтованим.

Питання про вирішення відводу передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р. П. Сеник
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич