Справа № 520/23408/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.,
за позовом ОСОБА_1
до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович
про визнання дій протиправними та скасування постанови,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича (далі - відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Дмитра Олександровича (далі - третя особа-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» (далі - третя особа-2), в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо вчинення виконавчих дій зі стягнення коштів 07.08.2024 та закінчення виконавчого провадження №68759121 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»;
- скасувати постанову відповідача від 07.08.2024 про закінчення виконавчого провадження №68759121 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Дмитра Олександровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича від 07.08.2024 про закінчення виконавчого провадження №68759121 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича прийняти рішення щодо закінчення виконавчого провадження 68759121 з урахуванням рішення Київського районного суду міста Харкова від 01.05.2024 у справі №953/1488/24, яке набрало законної сили 03.06.2024, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті правничої допомоги на користь ОСОБА_1 у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

За наслідками апеляційного перегляду, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 року апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 по справі № 520/23408/24 залишено без змін.

30.03.2025 через систему "Електронний суд" до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника Перемот Раїси Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі №520/23408/24 про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 5000,00 грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, докази по справі, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

З метою підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання професійної правничої допомоги №15-08/2024 від 15.08.2024 року; додаткова угода №1 від 17.02.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги №15-08/2024 від 15.08.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2025 року.

З матеріалів справи встановлено, що 15.08.2024 року між ОСОБА_2 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір про надання правової допомоги №15-08/2024.

Згідно до п. 1 додаткової угоди №1 від 17.02.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги №15-08/2024 від 15.08.2024 року встановлено, що сторони вирішили доповнити договір про надання професійної правничої допомоги №15-08/2024 від 15.08.2024 р. пунктом 4,1.1., виклавши його в наступній редакції:

«4.1.1. Вартість Гонорару Адвоката за підготування документів та представництво Клієнта за цим Договором у суді апеляційної інстанції Сторони визначили у фіксованому розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень 00 копійок. Розмір гонорару не залежить від витраченого часу, кількості судових засідань, об?єму і кількості підготованих документів і т. ін.).

Зі змісту акту приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2025 року вбачається, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2024 року №15-08/2024 та додаткової угоди від 17.02.2025 р., виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги на стадії апеляційного розгляду судової справи№520/23408/24: ознайомлення з апеляційною скаргою Відповідача, іншими наданими документами, здійснення правового аналізу; надання Клієнту усної консультації і роз?яснень, відповіді на питання Клієнта щодо процедури, строків розгляду, судової практики в подібних справах, необхідних можливих витрат, і інше; виготовлення та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу, заяви про намір надати докази правової допомоги після винесення судового рішення; представництво клієнта в суді апеляційної інстанції.

Вартість послуг з надання правової допомоги визначена згідно п. 4.1.1. Договору про надання правової допомоги №15-08/2024 від 15.08.2024 р. та додаткової угоди до нього від 17.02.2025 р. - «4.1.1. Вартість Гонорару Адвоката за підготування документів та представництво Клієнта за цим Договором у суді апеляційної інстанції Сторони визначили у фіксованому розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень 00 копійок. Розмір гонорару не залежить від витраченого часу, кількості судових засідань, об?єму і кількості підготованих документів і т. ін.)»

Враховуючи вказане, загальна вартість послуг з надання правничої допомоги за цим актом складає 5000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій (адвокат Шовков Олег Сергійович, що брав участь у даній справі як представник позивача в судах першої та апеляційної інстанцій) свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2020 року у справі № 520/7431/19.

Правова позиція позивача не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій. Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: …суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в додатковій постанові від 11.12.2019 року по справі №2040/6747/18 надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом, оскільки первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.

В будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення певної (усієї) сукупності питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи і нормативно-правової бази.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.05.2023 року у справі №640/2756/19.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає за необхідне зменшити заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до суми 1000 гривень.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2021 року у справі №640/2076/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності тa необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що заявлений у клопотанні представника позивача розмір відшкодування витрат позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 5000 грн. є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Таким чином, з огляду на те, що за правову допомогу у суді першої інстанції на користь позивача була стягнута правова допомога у розмірі 4000 грн. та з огляду на те, що правова позиція позивача не змінювалась на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, то колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого представником позивачем клопотання, та розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача складає 1000 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Доводи представника приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, що у випадку задоволення заяви представника позивача та покладення судових витрат на самого приватного виконавця тягар сплати судових витрат покладається на приватного виконавця Пашкова Ю.Д. саме як на фізичну особу, що є порушенням прав приватного виконавця як фізичної особи, а також значно обмежує його повноваження як суб?єкта, на якого покладено обов?язок примусового виконання рішення, колегія суддів вважає безпідставним виходячи з наступного.

Пункт 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Стаття 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Приписи статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлюють, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 указав, що в силу положень статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якої поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України.

Отже, факти справи та системний і цільовий способи тлумачення викладених норм пункту 7 частини першої статті 4 КАС України у взаємозв`язку з приписами статей 1, 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» дають підстави дійти висновку, що у цій адміністративній справі приватний виконавець Пашков Ю.Д. є суб`єктом владних повноважень.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.08.2024 року у справі №640/30438/20.

Колегія суддів також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що повна компенсація суб`єктом владних повноважень іншій стороні у справі витрат на адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, повинна виступати додатковим запобіжником подачі таким суб`єктом безпідставних, зокрема апеляційних та касаційних скарг.

Це підтверджується, серед іншого, положеннями частини другої статті 2 КАС України, в якій до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено як забезпечення права на апеляційний перегляд справи та права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, так і закріплено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 листопада 2021 року у справі №600/998/20-а, від 11 листопада 2021 року у справі №540/2769/20 у відповідності до яких постановами Верховного Суду були стягнуті з приватного виконавця на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності ухвалення додаткової постанови про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича витрати по сплаті правничої допомоги на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 1000,00 грн..

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, ч.4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000,00 грн. (одна тисячя гривень) 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.