Справа № 583/918/25
Суддя: Семенова О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/918/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Семенової О.С.,

за участю секретаря

судового засідання Гайдейчук К.С.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кудіна О.М.,

представника відповідача Соколова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Кудіна О.М., 03 березня 2025 року звернувся до суду з цим адміністративним позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області та просить скасувати постанову № 1756/2024 від 08 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2024 року о 19 год 00 хв встановлено факт його неявки за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату 14 липня 2024 року на 09 год 00 хв без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинене в особливий період. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Вказані в оскаржуваній постанові обставини не відповідає дійсності, так як він не отримував повістку в будь-який спосіб, не відмовлявся від її отримання і не був обізнаний про її наявність та виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього він давно перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де кожного півроку отримує бронювання у зв`язку з роботою в м. Києві, у відповідача наявний його контактний телефон, за необхідності посадові особи відповідача могли викликати його по телефону чи поцікавитись причинами начебто неявки на якусь дату, про що він не був обізнаний. Дізнався про постанову лише 24 лютого 2025 року, після того, як було заблоковано його особисті банківські картки і він звернувся до виконавчої служби, щоб з?ясувати причину арешту коштів. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього самим начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , як це зазначено в постанові, не проводився, він його не бачив, копія постанови йому не надавалась. Оскаржувана постанова від 08 серпня 2024 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 лише наступного дня, 09 серпня 2024 року, що підтверджує, що розгляд справи не відбувався і постанова була винесена минулою датою. Він заявляв клопотання про залучення до розгляду справи адвоката, бажав надати докази своєї невинуватості, заявити клопотання про долучення письмових доказів, клопотати про виклик і заслуховування пояснень свідків, адвокат мав висловити правові доводи щодо закриття справи. Однак всі його права були проігноровані і грубо порушені, можливість бути присутнім при винесення рішення суб?єктом владних повноважень не надана, внаслідок чого ухвалена оскаржувана постанова. Оскільки розгляд справи проведений за його відсутності та захисника, порушені його права, тому оскаржувана постанова була складена всупереч вимогам ст. 278, ст. 279 КУпАП, з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП та підлягає скасуванню. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення було складено 08 серпня 2024 року, але у самій постанові та протоколі зазначено, що він не прибув за викликом ще 14 липня 2024 року. Тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 як відповідачу, вже 14 липня 2024 року було відомо начебто про факт неявки, однак на протязі трьох місяців протокол не складався, що прямо суперечить вимогам закону. Крім цього Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до ст. 235 КУпАП визначені уповноваженими органами розглядати справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов?язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Зазначені органи не визначені уповноваженими для складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 255 КУпАП. Повноваження на складання протоколів про адміністративні порушення ТЦК та СП також не визначені у Положенні про територіальні центри комплектування соціальної підтримки. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154. Статтею 258 КУпАП не передбачено виключень для складання протоколу за правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП складено за відсутності повноважень відповідача на його складання.

10 березня 2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 Думчикова А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить залишити постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2024 року № 1756/2024 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що адміністративне стягнення відносно позивача накладене уповноваженою на те особою, у передбачений чинним законодавством України спосіб. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов?язаний прибути в зазначене у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов?язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Крім того відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (далі - Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов?язані зобов?язані з?являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Таким чином проставляння 14 липня 2024 року особисто позивачем підпису в повістці є підтвердженням оповіщення про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Тому ОСОБА_1 повинен був з`явитися 14 липня 2024 року до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних, або не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або у будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 14 липня 2024 року, та не повідомив про причини неявки. 08 серпня 2024 року його було виявлено та у його присутності складено відносно нього адміністративний протокол. Підставу неприбуття за повісткою позивач власноручно в протоколі вказав, що 14 липня 2024 року він перебував на роботі, що не є поважною причиною неявки на виклик до центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився за повісткою, що свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена чинним законодавством, тому у відповідача були достатні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягне мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. В контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 14 липня 2024 року за повісткою від 14 липня 2024 року. Тому доводи позивача про відсутність повноважень у начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на складання адміністративних протоколів не узгоджуються із чинним законодавством. 08 серпня 2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 стосовно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1756/2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП. Розгляд справи по даному протоколу призначено на 19 годину 20 хвилин 08 серпня 2024 року, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом, а також в поясненнях і зауваження щодо змісту протоколу пояснив, що не зміг з?явитися по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв?язку з перебуванням на праці. Будь-яких заперечень стосовно визначеної в протоколі дати та часу розгляду справи у своїх поясненнях, позивач не зазначив. Таким чином позивач був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. 08 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № 1756/2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому, позивач своїм правом заявити клопотання, надати докази, скористатися правовою допомогою не скористався, тому відповідачем було дотримано вимоги ст. 268 КУпАП та встановлений законом порядок розгляду справи адміністративне правопорушення. Доводи позивача про те, що розгляд справи взагалі не проводився є голослівним не підтверджується доказами. Також зазначає, що в постанові є підпис особи, яка притягається адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 про те, що він копію постанови отримав 08 серпня 2024 року. Позивач був присутній 08 серпня 2024 року під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також 08 серпня 2024 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистими підписами. Тому позивачу достеменно було відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності що відповідно до ч. 8 ст. 240 КАС України є підставою залишення позову без розгляду. Крім цього зазначає, що норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18 травня 2024 року 16 липня 2024 року (включно), а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Тому твердження позивача про те, що РТЦК має можливість самостійно отримати персональні дані від державних органів не узгоджується з наведеним обов`язком саме військовозобов`язаного уточнити свої дані. При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача повно та всебічно встановлено обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права які регулюють подібні правовідносини. Справа розглянута уповноваженою на те посадовою особою в межах його компетенції з дотриманням процедури передбаченої чинним законодавством України, постанова є обґрунтованою, адміністративне стягнення відповідає матеріалам справи про адміністративне правопорушення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог /а.с. 26-31/.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та поясних, що 14 липня 2024 року о 03 год 00 хв він їхав марштрутним автобусом до міста Києва на блок-посту була перевірка документів працівниками ТКЦ, так як в нього є бронювання, його відпустили, ніяких документів при цьому не вручали. В цей же день в місті Києві його затримали працівники ТЦК Подільського району, перевірили облікові документи та дали направлення на проходження ВЛК за місцем реєстрації. Чи вручали йому повістку він не пам`ятає. Він має постійну роботу в місті Києві тому приїхав до міста Охтирки 08 серпня 2024 року. В цей день його відразу затримали працівники поліції та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 де йому повідомили, що він перебуває у розшуку. В кабінеті приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 йому надали на підпис п`ять незаповнених аркушів, які він підписав, йому пояснили, що після цього його буде знято з розшуку. Також він отримав направлення на проходження ВЛК, яку пройшов за один день. Ніяких копій документів йому не вручали, начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 не бачив, про накладення на нього штрафу не знав до моменту блокування його банківських карток в лютому 2025 року.

Представник позивача, адвокат кудін О.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Крім цього повідомив, що він особисто 08 серпня 2024 року складав протокол відносно ОСОБА_1 , після чого завів його до кабінету начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та був присутнім разом з ним при розгляді справи. ОСОБА_1 особисто розписався у протоколі та постанові, заперечень та клопотань у нього не було. Журнал обліку повісток ведеться з вересня 2024 року, а відео фіксація вручення повісток проводиться з 11 жовтня 2024 року.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням думки учасників справи суд вважає за можливо провести судове засідання без участі представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_4 надала показання про те, що ОСОБА_1 є її племінником. Їй відомо, що 14 липня 2024 року в нього був останній день відпустки, він працює в місті Києві, де йому вручили повістку та пояснили, що він перебуває у розшуку, його було доставлено до ТЦК в місті Києві, де з`ясували, що він має бронювання. Проте прибути в ІНФОРМАЦІЯ_6 він не міг, приїхав 09 серпня 2024 року. Вона разом із ним ходила до ІНФОРМАЦІЯ_3 , він піднімався на другий поверх, в кабінеті написав пояснення про те, що не прибув, оскільки був на роботі. Ніяких документів він не отримував, про накладення на нього штрафу не знав. Про наявність заборгованості дізнались 24 лютого 2025 року.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , який є посадовою особою уповноваженою на вручення повісток громадянам на території Охтирського району, та надав показання про те, що в літку 2024 року вручав повістки на блокпостах в м. Охтирці при перевірці документів. При демонстрації йому розписки, копія якої є в матеріалах справи /а.с. 61/, він не зміг беззаперечно стверджувати, що вона виписана саме ним, ОСОБА_1 він не пам`ятає. Крім цього повідомив, що всі повістки є номерними, про їх отриманні розписуються, повістки отримують не заповненими, але в розписці вказується номер повістки.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Частиною 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Загальні правила військового обліку визначені ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 2 п. 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП виражається у порушенні Правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до розписки без номеру від 14 липня 2024 року ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних та проходження ВЛК на 14 липня 2024 року о 09 год 00 хв /а.с. 37/.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1756/2024 від 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 19 год 20 хв 08 серпня 2024 року в кабінеті № 18 м. Охтирка вул. Гафановича, 12. Цей протокол підписаний ОСОБА_1 та головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . З особистих письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що він 14 липня 2024 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки був на роботі /а.с. 34-35/.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З приводу того, що неналежне повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення та порушення її прав у процесі її розгляду є підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності суди вже неодноразово висловлювали відповідні правові позиції.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року по справі № 642/1199/24 з приводу розгляду аналогічної справи.

Відповідно до постанови від 08 серпня 2024 року № 1756/2024, зареєстрованої 09 серпня 2024 року за № 6463, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: за не прибуття до центру комплектування за викликом на 14 липня 2024 року, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, в постанові є підпис ОСОБА_1 , копію цієї постанови отримав 08 серпня 2024 року /а. с. 36/.

З наданою довідки ТОВ «Профпереробка» № 120 від 28 лютого 2025 року слідує, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Профпереробка» з 02 грудня 2019 року на посаді вантажника. В період часу з 21 червня 2024 року до 14 липня 2024 року він перебував у щорічній оплачуваній відпусці /а.с. 13/.

Відповідно до книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 прибув до 19 кабінету ІНФОРМАЦІЯ_3 08 серпня 2024 року о 18 год 40 хв /а.с. 79-80/.

Відповідно до акту доставки особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, інспектором СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Гопком Д.О. 08 серпня 2024 року доставлено ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 81/.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначив, що в розписці без номеру від 14 липня 2024 року він не розписувався, повістки про виклик йому не вручали, а отже не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 липня 2024 року о 09 год 00 хв.

Спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1)у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем надано розписку без номеру від 14 липня 2024 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 липня 2024 року о 09 год 00 хв.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено, також в судовому засіданні посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не підтвердив факту вручення ОСОБА_1 14 липня 2024 року повістки про виклик до центру комплектування та отримання розписки без номеру від 14 липня 2024 року.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, суддя вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 липня 2024 о 09 год 00 хв.

Таким чином, неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 липня 2024 о 09 год 00 хв не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині прибуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова № 1756/2024 від 08 серпня 2024 підлягає скасуванню.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого уст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог статей 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом. В зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушенню - закриттю.

Сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп /а.с. 6/ позивач залишає за собою.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 277-279, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 /зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / до ІНФОРМАЦІЯ_1 /юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 /, ІНФОРМАЦІЯ_2 /юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 / про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову № 1756/2024 про накладення адміністративного стягнення, винесену 08 серпня 2024 року за вихідним № 6463 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О. С.Семенова