Справа № 420/5574/25
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5574/25
У Х В А Л А

15 квітня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про застосування строків позовної давності в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.03.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Військової частини НОМЕР_1 просить суд залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.03.2025 у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

26.03.2025 надійшло клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про застосування строків позовної давності, яке обґрунтоване тим, що позивачем та його представником в якості доказів жодної поважної причини пропуску звернення до суду.

Клопотання розглядається з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Токмілової Л.М. 21.03.2025 по 14.04.2025 включно.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

У справі, що розглядається, позивач 20.02.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період 04.04.2023 по 27.12.2023 без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 та зобов`язати провести відповідний перерахунок та виплату.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті, відповідно до якої (у редакції, чинній з 19 липня 2022 року):

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 04.04.2023 по 27.12.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у періоди з 03.05.2023 по 10.07.2023, з 02.08.2023 по 08.08.2023 та з 02.12.2023 по 27.12.2023 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Крім того, судом встановлено, що в період з 31.12.2023 по 21.11.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 29.11.2024 у справі №120/359/24 (адміністративне провадження №К/990/14363/24) зазначив, що стаття 123 КАС України допускає поновлення строків звернення до суду, якщо заявник доведе поважність причин їх пропуску. Військова мобілізація та участь у бойових діях можуть бути визнані такими поважними причинами, якщо ці обставини об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Верховний Суд підтвердив, що строки звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України, можуть бути поновлені відповідно до статті 123 КАС України, якщо заявник надасть обґрунтовані пояснення та докази поважності причин пропуску. Суворе застосування строків звернення до суду в умовах воєнного стану може обмежувати конституційне право військовослужбовців на доступ до правосуддя, що суперечить принципу справедливості, закріпленому у статті 2 КАС України.

У пункті 57 постанови Верховний Суд вказав, що проходження військової служби може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з таких причин: обмеження доступу до правової допомоги - військовослужбовці можуть перебувати у віддалених або небезпечних місцях, де неможливо отримати правову допомогу або підготувати документи для звернення до суду; виконання службових обов`язків - служба у Збройних Силах України, особливо в умовах воєнного стану, передбачає повну концентрацію на виконанні військових завдань, що може унеможливлювати звернення до суду; повага до особливого статусу -військовослужбовці, виконуючи свій конституційний обов`язок, мають право на захист від невиправданого обмеження доступу до правосуддя, гарантованого статтями 55, 124 та 129 Конституції України; фактор часу - участь у тривалих військових операціях, навчаннях або відрядженнях може суттєво ускладнювати дотримання строків, передбачених законом.

В пункті 52 також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку».

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, представник позивача неодноразово звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із адвокатськими запитами щодо надання відомостей про виплачене грошове забезпечення у спірний період, однак відповіді так і не отримав.

На думку судді, вказані в клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 03.03.2025 обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог, внаслідок чого ухвалою суду від 10.03.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Щодо доводів відповідача наведених у відзиві на який позивач також вказує у клопотанні від 26.0.2025, зокрема про те, що позивач отримав грошовий атестат 27.12.2023 року, в якому було зазначено про всі суми нарахувань під час перебування у військовій частині НОМЕР_1 , то суд зауважує, що військовою частиною НОМЕР_1 не надано доказів ознайомлення/отримання позивачем такого грошового атестату.

При цьому, вказані обставини не спростовують наведені вище судом підстави поновлення позивачу строку звернення до суду.

З огляду на викладене, клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування строків позовної давності є необґрунтованим та безпідставним.

Суд звертає увагу, що 10.03.2025 ухвалою суду у справі №420/5574/25 вже було встановлено, що клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованим та безпідставним

Керуючись статтями 49, 122, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про застосування строків позовної давності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Токмілова Л.М.