Справа № 532/824/25
Суддя: Макарчук С. М.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі судді Макарчука С.М., одержавши адміністративний позов ОСОБА_1 до Кобеляцького сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

Встановив:

14 квітня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 у якому останній прохає:

- визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 21.03.2025 за № 018025;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.03.2025 ПН МПТ 003311;

- скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 20.03.2025 ПР МПТ 003314.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 20.03.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, яке ним сплачене 20.03.2025, а рішенням про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 21.03.2025 № 018025 громадянина російської федерації ОСОБА_1 вирішено примусово видворити з України.

Відповідно до розписки у рішенні, воно отримане ОСОБА_1 21.03.2025.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 10 Розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення та рішення про примусове видворення іноземця може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.

За приписами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частинами 1, 2, 3, 4 статті 288 КАСУ визначено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви. Апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк з дня їх проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

З викладеного вбачається, що строк звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення органів ДМС про примусове видворення становить десять днів з дня його проголошення. При цьому, зазначений строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, у цьому випадку строк для звернення з адміністративним позовом сплив 31.03.2025, однак, до матеріалів адміністративного позову не додано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, позивачу слід надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом або вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За таких обставин, позивачу слід надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом або вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 160 КАС України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Поданий позов всупереч зазначеній нормі не містить відомостей про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача - Державної міграційної служби України Кобеляцького сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Також позов не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача і відповідача.

Водночас, слід звернути увагу позивача на те, що відповідно до ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема щодо примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 КАС України підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Частиною 1 статті 288 КАС України визначено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Отже, статтею 288 КАС України встановлено спеціальну підсудність для розгляду справ за позовними заявами іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження - за місцезнаходженням центрального органувиконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (в даному випадку за місцезнаходженням відповідача), яка не передбачає альтернативних варіантів підсудності.

Відповідно до п. 1 та п. 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідачем у позовній заяві вказано Державна міграційна служба України Кобеляцький сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Кобеляцький сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області не має ідентифікаційного коду юридичної особи.

Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження: 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана, 63, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи - 37829297.

Державна міграційна служба України, місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи - 37508470.

Тобто, Кобеляцький сектор УДМС в Полтавській області не є самостійною юридичною особою і не може бути відповідачем по справі на відміну від юридичної особи - Державної міграційної служби України чи її територіального управління: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Водночас з позовної заяви не можливо встановити однозначно визначеного позивачем відповідача у справі: Державна міграційна служба України, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області чи Кобеляцький сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Таким чином, позивачеві слід зазначити щодо себе: відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; щодо відповідача: його повне найменування, його місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, відповідно до положень статей 3, 5 Закону України "Про судовий збір" особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

У постанові від 18.03.2020 (провадження №11-1287апп18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права вказала, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в Україні складає 3028 грн. 00 коп.

Позивачем заявлені три вимоги:

- про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення, яка не підлягає оплаті судовим збором відповідно до положень ч.5 ст. 288 КАС України;

- про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягає оплаті судовим збором у розмірі 605,60 грн;

- про скасування протоколу про адміністративне правопорушення, яка підлягає оплаті судовим збором у розмірі 605,60 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та про скасування протоколу про адміністративне правопорушення.

Вищевказані недоліки унеможливлюють вирішити питання щодо відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням вищевказаного, вважаю необхідним залишити дану позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст. 160-161 КАС України (подання позову у новій редакції), сплати судового збору і подання доказів його сплати у встановленому законом порядку або щодо підстав для звільнення від сплати судового збору, а також зазначення підстав для поновлення строку на подання позову із наданням відповідних доказів.

Керуючись ст. 169 КАС України,

Постановив:

Відповідно до ч.1 ст. 268 КАС України негайно повідомити Кобеляцький сектор Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та Управління державної міграційної служби України про подання позову.

Позовну заяву залишити без руху надавши позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя