Справа № 698/152/25
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/152/25
Провадження №2-а/698/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Лазаренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Триліс Я.О.,

представника позивача адвоката Колісника С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 32 від 21.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 32 від 21.02.2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн., а справу закрити.

В обґрунтування позову посилався на те, що постановою про адміністративне правопорушення № 32 від 21.02.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн..

Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки йому не вручалася, в установленому законом порядку та спосіб, повістка із зобов`язанням з`явитися на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, як про це зазначено в постанові. Зазначає, що матеріали справи не містять даних про отримання повістки ним особисто, відмови від її отримання, застереження про відмову від отримання повістки, акту про вручення повістки, чи відеодоказів такого вручення. Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що у нього виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці від 14.01.2025 року, і що він ухилився від виконання цього обов`язку. За вказаних обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і по теперішній час.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 15.02.2025 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 32 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ..

У протоколі № 32 про адміністративне правопорушення від 15.02.2025 року вказано, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений 22.01.2025 року, згідно ч. 2 пункту 41 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» від 16.05.2024 року № 560, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ТЦК та СП. Однак ОСОБА_1 27.01.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, у зв`язку з чим він вчинив правопорушення, визначене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Згідно наданих у протоколі пояснень ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки він не отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року.

21.02.2025 року, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 15.02.2025 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 32, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він 27.01.2025 року о 09 год. 00 хв. не зявився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яка була повернута 22.01.2025 року Укрпоштою з довідкою «про причини повернення/досилання» та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ТЦК та СП, чим порушив обов`язок, визначений п.п. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543.

Вказана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 17.02.2025 по 25.02.2025 відповідно до виписки № 412.

Відомостей про вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 21.02.2025 року матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваною постановою від 21.02.2025 року відбувалося, у зв`язку з неявкою його за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ТЦК та СП у зазначений в повістці від 14.01.2025 року строк, тобто 27.01.2025 року.

З данного приводу суд зауважує, що матеріали справи не містять копію повістки від 14.01.2025 року для прибуття позивача 27.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ТЦК та СП.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що повістка про необхідність ОСОБА_1 прибути 27.01.2025 року на 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 направлялася йому рекомендованим листом через АТ «Укрпошта». Отже, відсутні підстави вважати, що позивач належним чином був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу, відсутність належного оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключає виконання ним обов`язку явки 27.01.2025 року об 09 год. 00 хв..

Відсутність обов`язку з`явитися у певну дату та час, в свою чергу виключає і відповідальність за невиконання такого обов`язку.

Отже, в даному випадку в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, на час винесення оскаржуваної постанови, відповідно до виписки № 412 виданої КНП «Калинопільська БПЛ» ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.02.2025 року по 25.02.2025 року, що відповідачем не враховано при винесені оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 щодо порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 75-77, 90, 139, 241, 245-246, 250, 255, 258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк оскарження постанови № 32 від 21.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 32 від 21.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 32 від 21.02.2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко