Справа № 380/23327/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 рокусправа № 380/23327/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 74, корп. Б до Львівської митниці код ЄДРПОУ ВП 43971343, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Т. Костюшка,1, у якій просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209000/2024/900675/3 від 28.08.2024 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2023 між JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD, КНР (продавець) та ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» (покупець) укладено контракт № JP23/01 від 10.01.2023, згідно з яким, продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти товар згідно з специфікаціями поставки або рахунківфактур (інвойсів). З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» подано до митного оформлення митну декларацію №24UA223. За наслідками розгляду документів відповідач прийняв оскаржене рішення. На думку позивача, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості задекларованого ним товару, внаслідок чого митна вартість товару зросла. Звертає увагу на те, що основним методом визначення митної вартості товарів є визначення такої за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України. Зазначає, що заявлена позивачем митна вартість підтверджується інвойсом, платіжними дорученнями про сплату повної вартості товару, прайс-листом, калькуляціями ціноутворення, тощо. Зауваження митного органу щодо розбіжностей та неповноти інформації є безпідставними та не свідчать про неповноту чи недостовірність відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані у поданих документах.

Позивач вважає, що інформація щодо митної вартості іншого товару, відмінного від задекларованого позивачем, не могла слугувати підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

04.12.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МК України митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Під час здійснення митного контролю відповідач опрацював інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено, порушення при поданні митної декларації, а саме: - поставка товарів здійснювалась на підставі контракту від 10.01.2023 №JP-23/01 (далі Контракт), укладеного між JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP.,LTD (продавець) та ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» (покупець), згідно з яким, зокрема: доставка товарів здійснюється за попередньою письмовою заявкою покупця, яка надсилається продавцю електронною поштою. Продавець зобов`язаний протягом 24 годин з моменту отримання заявки електронною поштою підтвердити можливість поставки товару і надати рахунок-проформу з печаткою. Покупець протягом 24 годин зобов`язаний підтвердити проформу рахунку-фактури підписанням і проставленням печатки або спростувати її (п.8.1); оплата товару здійснюється як у вигляді передоплати, так і можлива відстрочка платежу на 60 днів (п.9.1); оплата здійснюється в доларах США відповідно до виставлених інвойсів (п.9.2). Першочергово слід відмітити, що проформа-інвойс від 23.02.2024 №YWJN24-02230054 не містить підписів та печаток покупця, що з урахуванням умови п. 8.1 Контракту може свідчити про її спростування; - одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п.4 ч. 2 ст. 53 Кодексу). Згідно з проформою-інвойсом від 23.02.2024 №YWJN24-02230054 та комерційним інвойсом від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 умовами оплати встановлено відстрочку платежу не більше 60 днів. Однак слід зауважити, що відсутність початку відліку такого строку (наприклад, з дати виготовлення товарів, коносаменту, відвантаження, поставки тощо) не дає можливості здійснити митному органу контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінювані товари вже могла бути здійснена. - копія платіжної інструкції від 28.06.2024 №26JBKLO6 не може бути взята до уваги в якості банківського платіжного документа, що стосується оцінюваних товарів та підтверджує факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473- VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління НБУ від 28.07.2008 №216; не підтверджує переказ коштів на рахунок продавця відповідно до визначених Контрактом банківських реквізитів; - сума у розмірі 31600,84 дол.США є більшою від загальної вартості товарів згідно з інвойсом від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 (30112,97 дол.США); - у графі «Призначення платежу» наявне посилання лише на Контракт, що не дає можливості ідентифікувати її з оплатою саме за оцінювані товари, враховуючи, що з 10.01.2023 на адресу покупця від компанії продавця за Контрактом здійснено відправку більше 20 пар. товарів. Також SWIFT від 28.06.2024 №б/н до платіжної інструкції від 28.06.2024 №26JBKLO6 не містить належних відміток виконавця надавача платіжних послуг, які б підтверджували виконання операції за цим документом. - поставка товарів здійснювалась згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.10.2022 № GC-019270 (далі Договір). Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів до митного оформлення надано заявку на організацію перевезення та експедирування вантажів від 11.04.2024 № SIEV0011996, довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 03.07.2024 № SIEV0011996, рахунки на оплату від 03.07.2024 №№ UA00090447, UA00090447, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 08.07.2024 № 9515, CMR від 18.06.2024 № 8680, платіжну інструкцію від 16.07.2024 № 444, коносамент від 19.04.2024 № SXE24040163. Транспортного документа (коносамента №177LBLBLN87714A), відомості про який наявні в митній декларації країни відправлення від 15.04.2024 №18645822, до митного оформлення не надано. - не надано замовлення №SIEV00119960 та лінійний коносамент №MEDUOC832252, відомості про які наявні в рахунку на оплату від 03.07.2024 №UA00090447 та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 08.07.2024 №9515; - декларантом надано 2 рахунки на оплату від 03.07.2024 №UA00090447 з ідентичними реквізитами, проте різними відомості щодо маршруту перевезення, що ставить під сумнів достовірність таких даних; - при проведенні аналізу митних оформлень ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, імпортованих на митну територію України іншими суб`єктами ЗЕД від китайських виробників як JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP., LTD, так і SHANGHAI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP., LTD та JIANGXI YONGGUAN TECHNOLOGY DEVELOPMENT CO., LTD, встановлено, що вартість таких товарів залежить від розміру рулонів, товщини та кольору плівки. Однак, відповідно до інвойсу від 09.04.2024 № YWJN24-02230054 опис товарів зазначено як BOPP JUMBO ROLL (in assortment): 1280 mm (1260 mm usable) x 3500-4100 m x 38 mic (film+glue), 1620 mm (1600 mm usable) x 3500-4100 m x 40-45 mic (film+glue) за ціною 1,23 $/кг, що не дає можливості встановити, який саме асортимент та, в якій кількості надійшов на адресу покупця; - прайс-лист від 23.02.2023 не може бути взятий до уваги як такий, що підтверджує вартість товарів, оскільки: ціни встановлені 23.02.2023 без зазначення періоду дії таких цін; містить інформацію лише щодо цін на подібні товари, фізичні характеристики яких відрізняються від оцінюваних товарів; містить ціни на товари, що значно нижчі від вартості ідентичних/аналогічних товарів, оформлених скаржником в режимі «імпорт» у вказаний період (наприклад, в інвойсах від 23.03.2023 №YWJN23-02070046 1,51 $/кг, від 01.04.2023 №YWJN23-03030089 1,56 $/ кг тощо). Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 18.11.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» (, місцезнаходження 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 74-Б) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 20.07.2022, про що внесено запис №000052873.

Одним із профільних видів діяльності товариства є виробництво та подальша реалізація господарчої групи товару різної номенклатури, а саме скотча пакувального, спеціальних липких стрічок. Сировину для виготовлення продукції, а саме плівку самоклеючу, позивач закуповує, зокрема, у контрагента JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD (КНР).

Важливим чинником імпорту сировини саме із зазначеної країни є, зокрема, формування вигідних цінових пропозицій для покупців. Так, 10 січня 2023 між JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD, КНР (продавець) та ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» (покупець) укладено контракт № JP23/01 від 10.01.2023, згідно з яким продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти товар згідно з специфікаціями поставки або рахунківфактур (інвойсів).

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» подано до митного оформлення митну декларацію №24UA22U3.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, позивач надав відповідачу повний пакет документів, про які зазначено в графі 44 електронної митної декларації.

04.07.2024 на електронну пошту представника позивача надійшло електронне повідомлення (вимога) від Львівської митниці з ідентифікатором 498414d5-8359-44a3-9820-42c59bb858f1 за підписом Мельникової Ольги Валеріївни, в якому останньою, керуючись статею 53 Митного кодексу України вирішено витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

У відповідь на вказану вимогу позивач надав копії наступних документів: Контракт від 10.01.2023р. № JP-23/01; Платіжна інструкція №26JBKLO6 від 28.06.2024; SWIFT від 28.06.2024; Комерційна фактура (invoice) від 09.04.2024 №YWJN24-02230054; Проформа - інвойс YWJN24-02230054 від 23.02.2024; Договір на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-019270 від 12.10.2022; Договір перевезення №SF-024102 від 18.06.2024; Рахунок на транспортні витрати № UA00090447 від 03.07.2024; Довідка про вартість перевезення до митного кордону України №SIEV0011996 від 03.07.2024; Заявка на перевезення №SIEV0011996 від 11.04.2024; Пакувальний лист від 09.04.2024; Прайс-лист від 23.02.2023; Характеристики від виробника від 09.04.2024; Коносамент SXE24040163 від 19.04.2024; CMR 8680 від 18.06.2024; Митна декларація країни відправлення №18645822 від 15.04.2024.

Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900568/2 від 04.07.2024, згідно з яким визначено митну вартість імпортованого ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» товару № 1 за резервним методом (метод 2ґ ст. 64 МК України), для товару №2 метод 2б (ст. 60 МК України) та сформовано картку відмови у прийнятті митної декларації № UA209170/2024/002132.

Позивач, керуючись статтями 24, 26- 1, 27, 28 МК України скористався своїм правом оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня, шляхом подання скарги вих. № 25/07 від 25 липня 2024 року до Державної митної служби України, в якому позивач просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України № UA209000/2024/900568/2 від 04.07.2024

За результатами розгляду скарги Держмитслужба винесла рішення №15/15-02- 02/13/4515 від 27.08.2024 про часткове задоволення скарги позивача, а саме, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 26-5 МК України Держмитслужба скасувала рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900568/2 від 04.07.2024 та зобов`язала Львівську митницю прийняти нове рішення відповідно до законодавства.

На виконання вимог частини шостої статті 26 МК України, Львівська митниця прийняла нове рішення про коригування митної вартості товарів від 28.08.2024 №UA209000/2024/900675/3.

Відповідач у рішенні про коригування зазначив, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена у зв`язку з тим, подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частини другої, частини третьої статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Також у рішенні про коригування зазначено, що джерелом інформації для коригування митної вартості для товару №1 слугувала МД № UA100230/2024/512165 від 20.06.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками, становить 1,9399 дол. США/кг. Для товару № 2 - МД № UA 209230/2024/31171 від 09.04.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (Плівка самоклеюча ПВХ (з продуктів поліприєднання, адитивної полімеризації) у рулонах JUMBO) становить 1,9337 дол. США/кг.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

і. Вихідні положення

Частина друга статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Перевіряючи оскаржене рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Надаючи оцінку правомірності рішенню відповідача про коригування митної вартості товарів , суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються, серед іншого Митним кодексом України у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Так, відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина третя статті 57 МК України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 згаданого Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до статті 63 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 згаданого Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями згаданої статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях

Відсутність аналізу підстав, за яких митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості, унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення, адже вказані обставини є ключовими під час дослідження правомірності прийнятого митним органом рішення.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

За таких обставин суд повинен дослідити дотримання умов, за яких виник предмет спору. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.10.2021 у справі № 140/947/20.

Відтак у вимірі спірних правовідносин суд вважає за доцільне проаналізувати наявність у митного органу підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

iі. Аналіз обґрунтованості виставлення відповідачем вимоги про витребування додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII згаданого Кодексу та згаданою главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частина перша статті 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та додаткових документів на вимогу митного органу наведено у статті 53 Митного кодексу України.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як відсутність підписів та печаток покупця на проформі-інвойсі від 23.02.2024 №YWJN24-02230054, суд зазначає таке.

Частина друга статті 7 МК України передбачає, що митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2479-ХІІ Україна приєдналась до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року.

Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад, методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках, представлених на підтвердження декларації на товари.

На дотримання зазначених рекомендацій звертає увагу Європейська економічна комісія ООН (рекомендації СЕК ООН 1982 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року №6 «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі»).

Рекомендацією СЕК ООН 2001 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах).

У постанові від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно з листом Державної митної служби від 01.03.2011 № 11/3- 10.10/3339-ЕП роз`яснено, що у міжнародній практиці допускається застосування навіть рахунків (іnvoice) без підпису особи, рахунки (іnvoice), складені нерезидентами, що подаються під час здійснення митного контролю й оформлення товарів, можуть не містити підпису та відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не є підставою для відмови в митному оформленні товарів.

Затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості орган доходів і зборів має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

У спірному випадку, позивач надав рахунок-фактуру (інвойс), що містив всю необхідну інформацію для підтвердження числових даних, заявленої митної вартості.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутність підпису та печатки покупця на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не може вважатися невідповідністю поданих до митного оформлення документах, а тому не може бути підставою для відмови в митному оформленні товарів за першим методом.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як відсутності початку відліку строку на оплату, суд зазначає таке.

Згідно з п 8.3. Контракту продавець здійснює доставку Товару на умовах, передбачених для кожної партії в рахунку-фактурі, який є невід`ємною частиною Договору. При тлумаченні умов цього Договору застосовується документ Інкотермс від 2020 року та Конвенція ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів 1980 року.

Згідно з п. 8.5. контакту ціна Товару визначається для кожної партії і вказується в рахунках-фактурах на конкретну поставку. Умови поставки - FOB, CFR, CIF кордон України (в редакції ІНКОТЕРМС-2020), визначаються згідно з накладними на кожну поставку.

Рахунком-фактурою (інвойс) від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 визначено умови поставки FOB Нінбо.

Відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FOB (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Право власності на вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна, що підтверджується коносаментом.

Відповідно, початком відліку відтермінування платежу є дата завантаження товару на судно, а саме 19.04.2024, що підтверджується коносаментом № SXE24040163.

Разом з тим, згідно з п. 12.3 Контракту сплата штрафних за порушення строків оплати можлива лише, якщо продавець направить таку вимогу, відповідно, застосування штрафних санкцій є правом, а не обов`язком продавця.

Будь яких вимог щодо сплати штрафних санкцій зі сторони продавця не надходило, тому твердження Львівської митниці, що прострочення платежу могло вплинути на митну вартість спростовується.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як невідповідність платіжної інструкції від 28.06.2024 №26JBKLO6 банківському платіжному документу, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189), а саме Розділом 2 - Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, пунктом 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах.

Суд зазначає, що банківські платіжні документи, подані до митного оформлення, містять усі необхідні реквізити, визначені законодавством для можливості ідентифікації даних платіжних інструкцій, що стосуються оцінюваних товарів.

У Постанові №216 не вказано, що платіжна інструкція повинна містити обов`язковий реквізит найменування платника, зокрема, підпунктом 3 пункту 14 Постанови №216 визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті повинна містити або унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника.

Суд зазначає, що договірні правовідносини між ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» та JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP.,LTD виникли з січня 2023 року на підставі Контракту №JР-23/01 від 10.01.2023. (надалі Контракт).

Відповідно до пункту 6 Контракту загальна сума за таким Контрактом складається із сум інвойсів. Тобто договором не обмежується кількість поставок.

В платіжній інструкції №26JBKLO6 від 28.06.2024 призначенням платежу зазначено реквізити контракту № JР-23/01 від 10.01.2023, повне найменування продавця. Відповідно до відомостей за взаєморозрахунками з контрагентами за період 28.06.2024 31.07.2024 вбачається, що: - частина платежу згідно з платіжною інструкцією №26JBKLO6 від 28.06.2024, а саме сума у розмірі 30 112,97 дол. США, зараховано в якості оплати згідно з митною декларацією № 24UA68U8, згідно з контрактом з JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP.,LTD.

Зазначена сума (30 112,97 дол. США) повністю збігається із сумою, вказаною в комерційній фактурі від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 та, відповідно, підтверджує факт оплати.

Отже, банківські платіжні документи містять усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому підтверджують, здійснену ТОВ «Полімер Інвест Захід» на рахунок контрагентів оплату за товар, що поставляється.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як розбіжності у загальній вартості товарів згідно з інвойсом від 09.04.2024 №YWJN24-02230054, суд зазначає таке.

В оскарженому рішенні відповідач зазначив, що сума у розмірі 31600,84 дол. США є більшою від загальної вартості товарів згідно з інвойсом від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 (30112,97 дол. США).

Ссуд вважає за необхідне вказати, що в платіжній інструкції №26JBKLO6 від 28.06.2024 призначенням платежу зазначено реквізити контракту № JР-23/01 від 10.01.2023, повне найменування продавця. Відповідно до відомостей за взаєморозрахунками з контрагентами за період 28.06.2024 31.07.2024 вбачається, що: - частина платежу згідно з платіжною інструкцією №26JBKLO6 від 28.06.2024, а саме сума у розмірі 30 112,97дол. США, зараховано в якості оплати згідно з митною декларацією № 24UA68U8, згідно з контрактом з JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP.,LTD.

Зазначена сума (30 112,97 дол. США) повністю збігається з сумою, вказаною в комерційній фактурі від 09.04.2024 №YWJN24-02230054 та, відповідно, підтверджує факт оплати.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як неможливість ідентифікувати оплату саме за оцінювані товари, суд зазначає таке.

Суд звертає увагу, що Додатковою угодою змінено пункт 9.1 Контракту, виклавши його у такій редакції: « 9.1. Оплата Товару здійснюється як у вигляді передоплати, так і можлива відстрочка платежу на 180 календарних днів.».

Також відповідно до п. 8.5 Контракту ціна Товару визначається для кожної партії і вказується в рахунках-фактурах на конкретну поставку. Умови поставки - FOB, CFR, CIF кордон України (в редакції ІНКОТЕРМС-2020), визначаються згідно з накладними на кожну поставку.

Відповідно до пункту 6 Контракту загальна сума за Контрактом складається із сум рахунків-фактур. Кількість поставок умовами договору не передбачена та не обмежена.

В платіжній інструкції №26JBKLO6 від 28.06.2024 призначення платежу зазначено реквізити контракту № JР-23/01 від 10.01.2023, повне найменування продавця.

Отже, митна вартість імпортованих товарів не залежить від ідентифікації оцінюваних товарів із оплатою відповідно до конкретного платіжного документу.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як неналежні відмітки виконавця надавача платіжних послуг, суд зазначає таке.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана платіжна інструкція надана митному органу як роздруківка із системи клієнт-банк у тому вигляді, у якому дозволяє це зробити вказана програма банку.

Отже, митна вартість імпортованих товарів не залежить від відміток виконавця надавача платіжних послуг, оскільки позивач не вправі впливати на реквізити платіжних документів, що надані банком.

Слід зазначити, що виконання чи не виконання умов договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.

В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 № 815/137/17. До того ж, обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як ненадання до митного оформлення коносамента №177LBLBLN87714A, лінійного коносамента №MEDUOC832252 та замовлення №SIEV00119960, суд зазначає таке.

З цього приводу суд зазначає, що при оформленні морського перевезення вантажу, згідно зі сталою морською практикою, оформлюється одночасно два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading).

Лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

Домашнім є коносамент, який перевізник або експедитор, що виконує функції перевізника, оформляє в порту відправлення. Як правило, він видається після завершення перевірки вантажу.

Позивач зазначав, що оформлявся лінійний коносамент, який зазначений в експортній декларації №177LBLBLN87714A та лінійний коносамент №MEDUOC832252.

Після оформлення якого експедитором видано домашній коносамент №SXE24040163 від 19.04.2024.

Суд зазначає, що інформація про товар в коносаменті №SXE24040163 від 19.04.2024 повністю збігається з відомостями про товар в товаросупровідних документах, які надавались до митного оформлення.

Разом з тим, коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару, що перевозиться на морському судні, він не містить у собі відомостей про ціну товару та обов`язковість його подання при митному оформленні не передбачена частиною другою статті 53 МК України.

Щодо замовлення №SIEV00119960, суд зазначає, що стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає замовлень. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, замовлення/заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Замовлення/заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як відсутність рахунків на оплату, суд зазначає таке.

Між та ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» та ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» укладено Договір на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-019270 від 12.10.2022, згідно з яким експедитор за оплату та за рахунок ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» надає комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення вантажів останнього.

ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» подано заявку на організацію перевезення та експедирування вантажів №SIEV0011996 від 11.04.2024, згідно з якою Експедитор мав надати послуги з перевезення вантажу Замовника із зазначенням такого маршруту пересування вантажу: «Локальні витрати в порту прибуття. Навантажувально - розвантажувальні роботи в порту прибуття. Послуги з міжнародного перевезення вантажу Ningbo - Gdansk. Послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту Гданськ - м.п Ягодин. Послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту м.п Ягодин-м.Тернопіль. Транспортно-експедиційні послуги на території України.»

ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» виставлено рахунок на транспортні витрати №UA00090447 від 03.07.2024 з аналогічним переліком послуг: « 1.Послуги з міжнародного перевезення вантажу Ningbo Gdansk, сума без ПДВ 109 203,57 грн. 2.Локальні витрати в порту прибуття, сума без ПДВ 4 074,76 грн. 3.Навантажувально - розвантажувальні роботи в порту прибуття, сума без ПДВ 11 169,32 грн. 4.Послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту Гданськ - м.п Ягодин, сума без ПДВ 65 610,00 грн. 5.Послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту м.п Ягодин м.Тернопіль, сума без ПДВ 25 694,22 грн. 6.Транспортно-експедиційні послуги на території України, сума без ПДВ 38 546,00 грн.»

Разом з тим, ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» було надано довідку про вартість перевезення вантажу до митного кордону України від 03.07.2024 №SIEV0011996, згідно з якою вартість морського перевезення контейнеру за коносаментом №SXE24040163, з порту Ningbo до порту Гдиня, включаючи навантажувально розвантажувальні роботи в порту прибуття, а також послуги з міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Гдиня - м.п Ягодин становлять 190057,65 грн.

ТОВ «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» помітило невідповідності у зв`язку з чим звернулося з вимогою надати пояснення щодо наявності розбіжностей в місці (порті) прибуття товару (Gdansk) згідно з коносаментом SXE24040163 від 11.04.2024 в порівняні з місцем призначення товару та завантаження товару (Gdynia) в довідці про вартість перевезення вантажу.

У відповідь ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» надало пояснення та в подальшому письмову відповідь листом № 0152 від 16.07.2024, з якої вбачається, що дійсно, у зв`язку з перезавантаженням порту Гданськ прийнято рішення перенаправити всі контейнери із заявленим портом призначення Гданськ на Балтійський контейнерний термінал в Гдині, у зв`язку з чим було змінено порт призначення контейнера №MSDU7938680 відповідно до коносамента SXE24040163 від 19.04.202. з порту Гданськ (Gdansk) на порт Гдиня (Gdynia).

Також у листі повідомлено, що така зміна не призвела до додаткових витрат. Отже, враховуючи викладене, місце призначення (розвантаження контейнера) змінилося з причин, які від декларанта не залежали. Разом з тим, ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» видано новий рахунок № НОМЕР_1 від 03.07.2024 на транспортні витрати, згідно з яким актуалізовано перелік послуг: - № 1 «Послуги з міжнародного перевезення вантажу Нінгбо Гдиня, сума без ПДВ 109 203,57 грн»; - № 2 «Локальні витрати в порту прибуття, сума без ПДВ 4 074,76грн»; -№ 3 «Навантажувально - розвантажувальні роботи в порту прибуття, сума без ПДВ 11 169,32 грн»; - № 4 «Послуги з міжнародного перевезення вантажу по маршруту Гдиня м.п. Яготин, сума без ПДВ 65 610,00 грн»; - № 5 «Послуги з міжнародного перевезення вантажу м.п. Яготин м. Тернопіль, сума без ПДВ 25 694,22 грн»; - № 6 «Транспортно експедиційні послуги на території України, сума без ПДВ 38 546,00 грн».

Окрім цього, суд вказує, що чинне законодавство України не визначає порядок внесення коригувань в рахунок у разі допущення помилки, у зв`язку із чим Експедитор виправив допущені ним помилки в рахунку № НОМЕР_1 від 03.07.2024 в маршруті перевезення, шляхом викладення його в новій редакції з актуальною інформацією.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як неможливість встановити, який саме асортимент та, в якій кількості надійшов на адресу покупця, суд зазначає таке.

Відповідно до змісту документів, подані позивачем до митного оформлення, Товаром №1 є Плівка самоклеюча з поліпропілену (виготовлена з біаксільно орієнтованого поліпропілену та продуктів поліприєднання, з нанесенням клеєвого шару з однієї сторони без малюнку або друку завширшки менше 20см.-ПАКУВАЛЬНА СТРІЧКА (В АСОРТИМЕНТІ) 40мкм-50мкм*144ММ*1500М -192кор./3519,89кг.

Водночас, Товаром №2 є Плівка самоклеюча ПВХ (з продуктів поліприєднання, адитивної полімеризації) у рулонах JUMBO: -БОПП JUMBO рулони (в асортименті) 1280мм (1260мм придатних до експлуатації) x 3500-4100м х 38мкм-45мкм (плівка+клей) - 37 рул./ 6862,60 кг; -БОПП JUMBO рулони (в асортименті) 1620мм (1600мм придатних до експлуатації) x 3500-4100м х 40мкм-45мкм (плівка+клей) -29 рул./ 7800,10 кг.

Вказані відомості та документи, що подані позивачем до митного оформлення, спростовують твердження відповідача, відповідно до яких у відповідача не було можливості встановити, який саме асортимент та в якій кількості надійшов на адресу покупця.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як неподання позивачем додаткових документів до митного оформлення, суд зазначає таке.

У постанові від 23.10.2020 у справі 810/690/17 Верховний Суд виснував, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, яким підтверджується митна вартість товарів; по-друге, прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.

Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товарів.

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як відсутність в митній декларації країни відправлення дати експорту, суд зазначає таке.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду віл 14.01.2020 у справі №813/1350/14, позивач не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства Китаю, та внесення до неї відповідної інформації.

Окрім цього, суд враховує твердження позивача, відповідно до яких позивач звернувся до JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD (продавця імпортованих товарів) з вимогою надати пояснення на рахунок вище вказано. У відповідь JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD надало письмову відповідь листом від 01.11.2024, що при оформленні експортної декларації №18645822, у графі «дата експорту» ними допущено помилку, а саме не вказано дату експорту, просять вважати правильною датою - 2024/04/19.

Отже, наявність невідповідностей виникла не з вини позивача.

Допущення технічної помилки, зумовленої діями третьої сторони (JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP, LTD) у графі «дата експорту» у митній декларації країни експорту №18645822 не може слугувати належною самостійною підставою для коригування заявленої митної вартості

Щодо такої підстави для прийняття оскарженого рішення як неподання позивачем додаткових документів до митного оформлення, суд зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України митний орган має право у виняткових випадках на витребування додаткових документів.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №809/872/17.

Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №826/8799/16, від 19.12.2019 у справі №810/5295/15, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребувані відповідачем додаткових документів, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду справа № 809/857/17 від 02.03.2021; справа № 804/150/16 від 05.07.2022.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару за ціною позивача); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 справа №803/916/17 та від 08.10.2019 справа №803/776/17.

Відповідач безпідставно поставив під сумнів митну вартість товару зазначену позивачем та, як наслідок, весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

iii. Щодо застосування резервного методу

Частина друга статті 55 МК України визначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Суд встановив, що у рішенні про коригування митної вартості товарів №№UA209000/2024/900675/3 від 28.08.2024 відповідач посилається на митні декларації №UA100230/2024/512165 від 20.06.2024 та № UA 209230/2024/31171 від 09.04.2024, а саме:

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900675/3 від 28.08.2024 відповідач посилається на митну декларацію №UA100230/2024/512165 від 20.06.2024, де митна вартість товару № 1 зі схожими характеристиками, становить 1,9399 дол. США/кг, та митну декларацію № UA 209230/2024/31171 від 09.04.2024 де митна вартість товару № 1 зі схожими характеристиками (Плівка самоклеюча ПВХ (з продуктів поліприєднання, адитивної полімеризації) у рулонах JUMBO) становить 1,9337 дол. США/кг, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2б.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співрозмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900675/3 від 28.08.2024, у зв`язку з чим таке необхідно скасувати.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900675/3 від 28.08.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕР ІНВЕСТ ЗАХІД» , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 74, корп. Б судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович