Справа № 300/7065/23
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. справа № 300/7065/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Ріо-Транс" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2023 Приватне підприємство "Ріо-Транс" (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (далі відповідача) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу № ПШ 030421 від 20.09.2023.

18.10.2023 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Залучено до справи ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Заявлені позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовані тим, що у спірних правовідносинах позивач не вчиняв порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки безпосередньо не здійснював перевезення вантажу згідно ТТН № від 04.07.2023, фактично був експедитором транспортного перевезення вантажу, тому в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» не є автомобільним перевізником. Крім того, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 гривень прийнята відповідачем без врахування всіх обставин справи та документів, які були надані позивачем відповідачу для врахування їх при розгляді справи та, які підтверджують відсутність в діях позивача складу адміністративно-господарського порушення. З наведених підстав вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №ПШ 030421 від 20.09.2023 протиправною та просить її скасувати.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням у ньому на відповідні докази, твердження та норми права. Просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

Приватне підприємство "Ріо-Транс" зареєстровано юридичною особою, основним видом діяльності якої за КВЕД є: інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

04.11.2023 о 16:30 год. у Хмельницькій області, А/Д М-30 252 км, старшими державним інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, відповідно до направлення на рейдову перевірку від 30.06.2023 за № 004388 проведено перевірку транспортного засобу марки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом року за № 027823 від 04.07.2023.

Під час перевірки виявлено, що водій ОСОБА_2 здійснював внутрішні вантажні перевезення згідно з товарно-транспортною накладною № від 04.07.2023, без протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, індивідуальної контрольної книжки водія або графіка змінності водія. Водій від надання пояснень про причини порушень та підписання акта перевірки відмовився.

06.09.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області на адресу позивача направив повідомлення за № 3766/40/23-23 про необхідність прибути 22.09.2022 о 10:00 год. для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач на розгляд справи до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області не з`явився, однак на його адресу направив письмові пояснення із викладом заперечень щодо виявленого порушення, з долученням відповідних документів.

20.09.2023 начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № ПШ 030421 від 20.09.2023 та за допущення порушень вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», стягнув з Приватного підприємства "Ріо-Транс" адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000 гривень.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (частина 1 статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-ІІІ).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Також, відповідно до статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно із частиною 1 статті 34 закону №2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону №2344-III при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код 8 платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій 3 України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження. Діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із частиною 2 статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За правилами частин 1, 2 статті 50 Закону №2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

За правилами статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Слід враховувати, що у пункті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення; договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; експедитор транспортний - працівник, який забезпечує виконання комплексу операцій транспортно-експедиторського обслуговування під час перевезення вантажів; замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пунктів 3.1-3.5 пункту 3 Правил №363 договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як Перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) - майбутній Замовник.

Після того, як Перевізник і Замовник узгодили умови перевезень і розрахунки, стверджений підписом Перевізника проект Договору з необхідними до нього додатками в двох екземплярах Перевізник зобов`язаний направити Замовнику не пізніше ніж через три дні після його узгодження.

У Договорі встановлюються: термін його дії, обсяги перевезень, умови перевезень (режим роботи по видачі та прийманню вантажу, забезпечення схоронності вантажу, виконання вантажно-розвантажувальних робіт і таке інше), вартість перевезень і порядок розрахунків, порядок визначення раціональних маршрутів, обов`язки сторін, відповідальність тощо.

За текстом підпункту 10.1 пункту 10 Правил №363 перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовими договорами (додаток 2).

За підпунктом 10.10 пункту 10 Правил №363 за домовленістю сторін водій може виконувати обов`язки супровідника вантажів (експедитора).

Згідно із підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил перевезення вантажів основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Отже, аналіз наведених правових норм у сукупності, а також стала на момент вирішення справи судова практика Верховного Суду, свідчать про те, що автомобільним перевізником є особа, яка умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу, а не власник/користувач транспортного засобу.

Надання послуги з перевезення може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, однак така обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону №2344-III. Тому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Таким чином, в силу встановлених обставин, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт перевезення вантажу позивачем та його статус автомобільного перевізника у межах спірних відносин.

Щодо доводів позивача, як на підставу для задоволення позову, про те, що в даних правовідносинах позивач виступає транспортним експедитором, суд зазначає, що за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 за №1955-IV експедитор (транспортний експедитор) суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, внутрішнього водного та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Як встановив суд, відповідно до Договору перевезення № 01/01/22 від 01.01.2022 та заявки на транспортно-експедиторське обслуговування № 000003404 від 04.07.2023, укладених між Приватним підприємством «АТЛАС» (Замовником) та Приватним підприємством «РІО-ТРАНС» (Перевізником), Замовник доручив за плату, а Перевізник взяв на себе зобов`язання надати Замовнику послуги з організації перевезення вантажу автомобільним транспортом на наступних умовах: маршрут перевезення: Україна-Україна; дата завантаження: 04.07.2023; дата доставки: 05.07.2023; вантаж: ферменти в каністрах, 7 палет 1, 2-1, 1 4225 кг нетто; адреса завантаження: м. Івано-Франківськ, вул. Островського, 29; адреса розвантаження: Київська обл., Фастівський р-н, смт Кожанка, Територія цукрового заводу, буд. 1-Г; сума фрахту (вартість послуг): 11 600,00 грн; порядок оплати: 5 банківських днів з моменту отримання оригіналів ТТН, рахунку та акту виконаних робіт, але не пізніше 15 банківських днів після розвантаження вантажу; номер автомобіля: НОМЕР_1 ; водій: ОСОБА_2 (далі вантаж).

25.05.2023 між Приватним підприємством «РІО-ТРАНС» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» (Експедитор) укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 2505/23. Згідно предмету цього договору Експедитор взяв на себе зобов`язання від свого імені, за плату і за рахунок Замовника надавати останньому транспортно-експедиційні послуги, які пов`язані з організацією та/або виконанням перевезень вантажів Замовника в міжнародному та/або в регіональному сполученні, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані Експедитором послуги, на умовах викладених у цьому Договорі. Також, в межах вказаного Договору між Сторонами підписано заявку на транспортно-експедиційне обслуговування від 04.07.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» на виконання вказаного доручення Приватного підприємства «РІО- ТРАНС», передоручило його виконання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 з яким було укладено Договір-доручення № ХС10.01/21-001 від 01.11.2017 на транспортно-експедиційне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та по території України, а також підписано заявку на надання транспортно-експедиційних послуг № 77 від 04.07.2023.

Надалі, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (Експедитор) на виконання доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» уклав Договір на надання транспортних послуг № 0362/ЕХ/23 від 04.07.2023 з фізичною особою ОСОБА_1 щодо організації виконання вищевказаного перевезення вантажу транспортним засобом марки MERSEDES-BENZ, державний реєстрацій номер НОМЕР_2 .

З аналізу вказаних договорів, позивач фактично уповноважує інших осіб виконати своє зобов`язання перед Замовником Приватним підприємством «Атлас». Однак, згідно Договору перевезення № 01/01/22 від 01.01.2022 та товарно-транспортної накладної № від 04.07.2023 позивач є перевізником, а не експедитором транспортного перевезення вантажу, що не спростовує факту, що саме позивач є автомобільним перевізником в даних правовідносинах, а не інші особи, зазначені у вказаних договорах.

Таким чином, в силу встановлених обставин, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна № від 04.07.2023 є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт перевезення вантажу позивачем та його статус автомобільного перевізника у межах спірних відносин.

Водночас, в товарно-транспортній накладній № від 04.07.2023, яка є основним документом на перевезення вантажів, не міститься жодних відомостей щодо іншого перевізника, крім позивача.

Таким чином, виходячи з наявних у посадових осіб відповідача доказів, які він мав у своєму розпорядженні як під час здійснення перевірки, так і під час розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, відповідачем правомірно встановлено, що перевізником у межах спірних відносин є позивач як особа, що зазначена у товарно-транспортній накладній № від 04.07.2023.

При цьому позивач, обґрунтовуючи даний позов, не оспорює виявлене під час перевірки порушення по суті та не наводить жодного нормативного обґрунтування у спростування відсутності у водія на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальної контрольної книжки водія або графіка змінності водія, тому суд такі обставини не досліджував та правового висновку не надав.

Як наслідок, виходячи з проаналізованих норм права та встановлених обставин, суд вважає автомобільним перевізником в цих правовідносинах саме Приватне підприємство «Ріо-Транс», відповідно, позивач у спірних правовідносинах мав статус автомобільного перевізника, та є суб`єктом відповідальності передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону N2344-III.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, тому позовні вимоги в обраний позивачем спосіб задоволенню не підлягають.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного підприємства "Ріо-Транс" (індекс 77300, вулиця Б. Хмельницького, будинок 96, місто Калуш, Івано-Франківська область, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (індекс 29000, вулиця Соборна, будинок 75, місто Хмельницький, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.