Справа № 320/5656/20
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року справа № 320/5656/20
14 годин 56 хвилинм. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Л.В.Трофімової, суддів В.А.Гайдаш, В.І.Орленко за участі секретаря судового засідання В.Г.Глийової розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №320/5656/20 за позовом ОСОБА_1 (реєстрація: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [позивач не прибув] до Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008, ), Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича [представник Вельченко М.В. згідно з довіреністю від 07.03.2024 №36663/9.1.3/22-24, випискою з ЄДР], Секретаріату Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008, ) [представник не прибув], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька 13/15, м. Київ, 01011, ) [представник Кващук А.М. згідно з довіреністю від 11.03.2025 №15/1/2-28-25] про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

06.07.2020 вх.5841/20 позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672 та порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправною бездіяльність Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672 та порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не вжиття відповідних заходів реагування за обставинами та фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672 та порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправною бездіяльність Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича щодо не вжиття відповідних заходів реагування за обставинами та фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672 та порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України згідно вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ -10827672 за підписом Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича та порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

08.07.2020 суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О. в адміністративній справі №320/5656/20 за позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії ухвалила судове рішення (а.с.20-22, а.с.27-29 т.1): передати за підсудністю Окружному адміністративному суду м. Києва (ЄДРСР 90258388).

13.08.2020 вх.№320/5656/20 адміністративний позов зареєстрований в Окружному адміністративному суду м. Києва.

20.08.2020 суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А. прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі (а.с.31-32 т.1), вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), одночасно зобов`язав зобов`язати позивача подати до суду протягом п`ятиденного терміну з моменту отримання ухвали суду: власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який у межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору (ЄДРСР 91123253).

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX№ 2825-IX та Порядку передачі судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 на підставі Акта приймання-передачі судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 07.01.2025, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 №01-19/93/25 до Черкаського окружного адміністративного суду передано 244 судові справи (у тому числі адміністративну справу №320/5656/20 - вх. №856/25 від 08.01.2025). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 адміністративна справа №320/5656/20 (22.01.2025 вх.№3081/25) передана судді Л.В.Трофімовій, що прийнята до провадження (а.с.55-56 т.1), проте позовна заява залишена без руху, зокрема: обгрунтувати зміст і характер порушеного права кожним із обраних відповідачів (ЄДРСР 124677369), продовжений строк на усунення недоліків (ЄДРСР 124778687), позаяк звернення (у додатку до позовної заяви - реєстраційний № ФИ-10827672) скероване до Секретаріату КМУ, який не визначений співвідповідачем у справі.

27.01.2025 вх.№3768/25 (а.с.58-83 т.1, а.с.84-251 т.1; а.с.1-72 т.2), 30.01.2025 вх.№4610/25 (а.с.76-101 т.2) ОСОБА_1 надав до суду заяви про усунення недоліків.

03.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального провадження, вказав, що розгляд справи №320/5656/20 буде здійснений у складі колегії суддів Черкаського окружного адміністративного суду за головуванням судді Л.В.Трофімової, суддів В.А.Гайдаш, В.І.Орленко для вирішення завдань ст.180 КАС України (ЄДРСР 124915962).

04.02.2025 відповідно до розпорядження керівника апарату суду №20 визначена за допомогою автоматизованої системи документообігу колегія суддів (а.с.106-108 т.2).

05.02.2025 вх.№5959/25 представник відповідачів надала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.113-130 т.2).

07.02.2025 вх.№6364/35 ОСОБА_1 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.133-157 т.2).

20.02.2025 у підготовчому судовому засіданні вирішене питання про залучення співвідповідача (клопотання представника відповідачів суд задовольнив - залучив до участі у справі №320/5656/20 співвідповідачем - Секретаріат Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008, ), а також з власної ініціативи суду залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька 13/15, м. Київ, 01011, ). Позовні вимоги сформовані щодо протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України у зв`язку з неналежним розглядом звернення ОСОБА_1 , проте позивач не вказав до яких повноважень саме Кабінету Міністрів України чи Прем`єр-міністра належать питання розгляду звернень громадян. Якщо вирішення питання, порушеного у зверненні, не належить до повноважень Прем`єр-міністра, Першого віце-прем`єр- міністра, віце-прем`єр-міністрів, Державного секретаря Кабінету Міністрів, міністра, який не очолює міністерство, Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає звернення протягом п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється авторові (ч. 4 § 158 Регламенту КМУ). Суд запропонував Офісу Генерального прокурора надати протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання/оприлюднення ухвали пояснення щодо обставин участі у спірних правовідносинах у зв`язку із отриманням звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-10827672 (ЄДРСР 125307740).

11.03.2025 вх.№12181/25 представник Офісу Генерального прокурора надав письмові пояснення (а.с.186-189 т.2).

17.03.2025 вх.№13302/25 представник Секретаріату Кабінету Міністрів України надав відзив на позовну заяву, проте суд не встановив підстав для «скасування як необгрунтованого» залучення Секретаріату Кабінету Міністрів України як свіввідповідачем у справі, зважаючи на людиноцентристський підхід у служінні людині, з огляду на зміст регулювання під час опрацювання звернень громадян відповідно до п.4 § 158 Регламенту Кабінету Міністрів України, а також таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 р. № 850 затверджене Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України: п.5 Секретаріатом керує Міністр Кабінету Міністрів України, який відповідно до пп.13 п.6 організаційно забезпечує в установленому порядку розгляд членами Кабінету Міністрів України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що не входять до складу Кабінету Міністрів України, депутатських звернень та запитів, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністрові України, Першому віце-прем`єр-міністрові України та віце-прем`єр-міністрам України, а також міністру, який не очолює міністерство. Структурні підрозділи Секретаріату відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції: пп.14 п.17 організовують відповідно до законодавства розгляд питань, порушених у зверненнях і запитах народних депутатів України або групи народних депутатів України, звернень комітетів, тимчасових спеціальних та тимчасових слідчих комісій Верховної Ради України, що надійшли до Кабінету Міністрів України, та підготовку висновків до проектів законів, надісланих Верховною Радою України; пп.32. п.17 організовують в установленому порядку розгляд звернень органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій; пп.33 п.17 організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністру України, Першому віце-прем`єр-міністру України, віце-прем`єр-міністрам України, Міністру Кабінету Міністрів України та міністру, який не очолює міністерство; пп.32. п.17 здійснюють контроль за вирішенням порушених у зверненнях громадян питань, дотриманням законодавства про звернення громадян.

Верховний Суд у справі № 400/3989/19 ЄДРСР 104008947 у п.45 вказав: належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, що належить застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлений позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Для цілей цієї Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів: а. (і) під поняттям «державні органи» розуміється: 1 - урядові та адміністративні органи на національному, регіональному та місцевому рівнях; 2 - органи законодавчої та судової влади у тій мірі, в якій вони виконують адміністративні функції згідно з національним законодавством; 3 - фізичні чи юридичні особи у тій мірі, в якій вони виконують адміністративні повноваження (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/994_001-09#Text).

Нова доктрина має ґрунтуватись на теоретичній презумпції про те, що адміністративне право має більше встановлювати обмеження для держави (точніше, для всієї публічної влади) і менше для людей, але аж ніяк не навпаки [c.15]. В.Б. Авер`янов. НОВА ДОКТРИНА УКРАЇНСЬКОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО ПРАВА НА ЕТАПІ СТАНОВЛЕННЯ URL: http://www.apdp.in.ua/v35/03.pdf.

18.03.2025 вх.№13497/25 представник Офісу Генерального прокурора надав клопотання про долучення копій документів до матеріалів справи та відповідно до вх.13528/25 заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.1-24 т.3).

18.03.2025 суд у складі колегії суддів підготовче провадження у адміністративній справі №320/5656/20 закрив (а.с.26 т.3), призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2025 (ЄДРСР 125928318).

24.03.2025 вх.№14507/25 через підсистему Електронний суд ЄСІТС ОСОБА_1 надав додаткові пояснення у справі (а.с. т.3) з наданням відомостей щодо виплат інішій особі ОСОБА_2 у справі «Владика та інші проти України» та з повідомленням, що звернення з веб-порталу «Електронний кабінет громадянина» офіційного веб-сайту Верховної Ради України від 17.03.2025 за №27129Ф-59-03.2025/59996 передані народним депутатам, за №27129Ф-68-03.2025/60088 депутаській фракції політичної партії «СЛУГА НАРОДУ», за №27129Ф-66-03.2025/60071 - депутатській фракції політичної партії «ЄВРОПЕЙСЬКА СОЛІДАРНІСТЬ», за №27129Ф-61-03.2025/60023 - депутатській групі «ВІДНОВЛЕННЯ УКРАЇНИ», надіслані відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» за №09/06-2025/60418 до Вищої ради правосуддя, за №09/06-2025/60420 - до Національної поліції України, за №09/06-2025/60419 до Офісу Генерального прокурора з наданням інформації про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 з порушених питань.

26.03.2025 вх.№15120/25 представник Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України Марина Вельченко надала до суду пояснення у справі.

31.03.2025 вх.№15995/25 через підсистему Електронний суд ЄСІТС ОСОБА_1 надав додаткові пояснення у справі: Кабінетом Міністрів України та Прем`єр-міністром України, Офісом Генерального прокурора проігноровані всі скарги та заяви потрепілих, належних заходів не вживалось та не вживається. ОСОБА_1 стверджує: потерпілим ОСОБА_3 задокументована бездіяльність правоохоронних органів та працівників прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження №001109, що проігноровано Кабінетом Міністрів України та Прем`єр-міністром України, а твердження відповідачів у справі та Офісу Генерального прокурора спростовуються тим, що ОСОБА_4 уник кримінальної відповідальності.

07.04.2025 вх.№17467/25 через підсистему Електронний суд ЄСІТС представик Секретаріату Кабінету Міністрів України Городецький В.В. направив клопотання, пфдтримуючи викладене у відзиві на позов прохання про відмову у задоволенні вимог позивача, просив з урахуванням ст.194 здійснювати розгляд справи за його відсутності.

08.04.2025 суд за результатом провадження проголосив вступну та резолютивну частину рішення у справі №320/5656/20 - у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні адміністративного позову зазначено: 23.06.2020 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення №ФИ-10827676 особисто ОСОБА_5 , проте відповіді від Прем`єр Міністра України (правопис в редакції Фисуна Д.Г.) не отримав - позивач отримав повідомлення від Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України. Позивач стверджує: копія звернення від 23.06.2020 №ФИ-10827676 не направлена для реагування до Верховної Ради України для вирішення питання про вжиття заходів реагування на обставини та факти викладені позивачем, тому відповідь від Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України є протиправною; вказана відповідь, на думку позивача, є прийнятим рішенням, але в ній не надане розяснення порядку оскарження, чим порушені вимоги ст.15 Закону України «Про звернення громадян», що є прямим доказом відсутності будь-якого ефективного захисту на національному рівні, позаяк ОСОБА_1 розраховував на належне реагування. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає: позивач розраховував на належне реагування на факти викладені у своєму зверненні та створення відповідної комісії на державному рівні, адже права позивача є порушеними правоохоронними органами України, що підтверджено ухвалами судів України, якими визнані протиправними дії правоохоронців, однак належних заходів реагування за вказаними фактами державними органами не здійснюється. Вимог Конституції України, чинного законодавства України відповідачем 1 в особі Кабінету Міністрів України та відповідачем 2 Прем`єр Міністром України Шмигалем Денисом Анатолійовичем під час розгляду звернення позивача від 23.06.2020 №ФИ-10827676 дотримано не було, якщо проігноровані всі законні вимоги позивача, що є прямим порушенням прав позивача, чинного законодавства України та ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, а суди повинні відновлювати порушене право. Позивач до звернення (а.с.12 т.1) від 23.06.2020 ФИ-10827676 прикріплених файлів не надав до суду.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧІВ та ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

16.10.2020 вх.№03-14/153252/20 у відзиві на адміністративний позов особа, яка діє від імені та в інтересах Кабінету Міністрів України (А.І.Штокман) зазначає: позовні вимоги є необгрунтованими і не належать задоволенню. Організацію та розгляд звернень громадян, що надійшли на адресу КМУ, здійснює Секретаріат Кабінету Міністрів України, яким керує Державний секретар КМУ, позаяк до повноважень Кабінету Міністрів України не належать питання розгляду звернень громадян. Позивач звернувся до Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України зі скаргою на дії посадових осіб прокуратури. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» та п.4 §158 Регламенту Кабінету Міністрів України звернення було розглянуто Секретаріатом Кабінету Міністрів України та відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» та листом від 24.06.2020 за №41-Ф-011851/16 надіслане до Офісу Генеральної прокуратури для надання роз`яснень та вирішення поставлених питань, тому Секретаріат Кабінету Міністрів України діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Вимога про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України є безпідставною і задоволенню не належить (а.с.42-46 т.1).

17.03.2025 вх.№13302/25 у відзиві на позовну заяву представник Секретаріату Кабінету Міністрів України зазначив, що позовні вимоги необгрунтовані і не належать задоволенню, залучення до справи співвідповідачем Секретаріату Кабінету Міністрів України (не є суб`єктом владних повноважень у стосунках з громадянами і не здійснюєпублічно-владні управлінські функції - як постійно діючий орган лише забезпечує діяльність КМУ і окремо без Уряду функціонувати не може) має бути скасоване як необгрунтоване, просить: відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Представник стверджує: позивач помилково вважає, що на Кабінет Міністрів України (колегіальний орган) та Прем`єр-міністра України законодавством про звернення громадян покладений обов`язок особисто розглядати адресовані їм його звернення (на них не поширюється ч.2 ст.15, ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян»), як звернення особи з інваліднісю унаслідок війни, тому незрозумілі вимоги щодо приправної бездіяльності щодо якогось неналежного розгляду ними звернення ОСОБА_1 від 23.06.2020. Оскільки Секретаріат, приймаючи на підставі ч.3 ст.7 та ч.1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» рішення щодо пересилання електронного звернення ОСОБА_1 від 23.06.2020 за належністю, і повідомляючи в установлений Законом строк про своє рішення автора, не мав установлених нормами ст.2, 4, 5 КАС України необхідних ознак суб`єктів владних повноважень у стосунках із позивачем, тому не може бути співвідповідачем у справі за адміністративним позовом.

26.03.2025 представник Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича у поясненнях зазначила: організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів здійснює Секретаріат Кабінету Міністрів України. Секретаріат опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для прийняття рішення щодо порушеного питання. Відповідно до §158 глави 3 розділу 14 Регламенту Кабінету Міністрів України якщо питання не належать до повноважень Прем`єр-міністра, Першого віце-прем`єр-міністра, віце-прем`єр-міністрів, Державного секретаря Кабінету Міністрів, міністра, який не очолює міністерство, Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає звернення протягом п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється авторові. Позивач звернувся через ДУ «Урядовий контактний центр» зі скаргою на дії посадових осіб органу прокуратури з підтав невжиття заходів реагування у межах кримінального провадження керівником Полтавської місцевої прокуратури та ненадання відповідей на подані звернення, яку Секретаріат листом від 24.06.2020 №41-Ф-011851 направив для розгляду до органу прокуратури з інформування автора. Звернення громадян належать розгляду тим субєктом, якому вони адресовані. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлений пятиденний строк (аналогічний висновок сформований у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №804/9185/15). Звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань (висновок Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №800/580/17). Звернення позивача від 23.06.2020 №ФИ-10827672 було розглянуте у вілповідному порядку Секретаріатом та направлене за належністю для розгляду по суті у межах компетенції до Офісу Генерального прокурора супровідним листом для надання відповідних роз`яснень, тому вимоги позивача не належать задоволенню.

Представник Офісу Генерального прокурора вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не належать до задоволення. Звернення ОСОБА_1 від 23.06.2020 №ФИ-10827672 щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001109 надійшло із Секретаріату Кабінету Міністрів України, зареєстроване 26.06.2020 за №120483-20 та листом від 14.07.2020 №09/1/2-64398вих20 заступником Генерального прокурора скероване для розгляду до прокуратури Полтавської області. Листом Генерального прокурора від 14.07.2020 за №09/1/2-64395вих-20 ОСОБА_1 поінформовано про скерування його звернення за територіальністю до прокуратури Полтавської області. Полтавським ВПГУНП в Полтавській області за процесуального керівництва Полтавської місцевої прокуратури розслідувалось кримінальне провадження № 0001109, розпочате 08.08.2015 за ч.1.2,4 ст.190 КК України. Особа, представившись представником «Webmoney», зловживаючи довірою заволодів коштами, зокрема ОСОБА_1 у сумі 500 доларів США, - обвинувальний акт 30.11.2020 скерований до суду. 24.12.2024 апеляційні скарги прокурора і потерпідих, зокрема ОСОБА_1 , задоволено частково: вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 скасований у частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1,2 ст.190 КК України. Клопотання Особи задоволено, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження у частині закрите на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Полтавський апеляційний суд у справі №554/9385/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди вказав: підставою заявлених вимог (обставини, якими обгрунтовується позов), є системна бездіяльність органів прокуратури у межах кримінального провадження № 0001109, унаслідок чого, на переконання позивачів, їм як потерпілим у кримінальному провадженні завдана матеріальна і моральна шкода. Як на докази системної незаконної бездіяльності прокурорів позивачі ( ОСОБА_1 , Фисун Л.Ю.) посилаються на численні судові рішення ухвали слідчих суддів і рішення суду за наслідками розгляду їхніх скарг, зокрема: рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 справа № 816/1218/18, від 16.05.2018 справа № 816/1216/18, від 10.05.2018 справа № 816/1217/18, від 14.06.2018 справа № 816/1516/18, від 18.01.2018 справа № 816/2309/17, від 26.04.2018 справа № 816/492/18, від 30.03.2018 справа № 816/468/18, від 31.01.2018 справа № 816/2358/17, від 04.06.2018 справа № 816/1400/18, від 30.03.2018 справа № 816/466/18, від 29.01.2018 справа № 816/2327/17, від 30.03.2018 справа № 816/467/18, а також ухвал Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3229/2017), від 18.05.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1- кс/554/3232/2017), від 07.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3230/2017), від 21.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3861/2017), від 10.09.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6102/2018), 08.02.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/51/2018), від 08.02.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/50/2018), від 19.05.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3216/2017), від 07.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3858/2017), від 21.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3859/2017), від 21.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3856/2017), від 18.05.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3234/2017), від 21.06.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3862/2017), від 08.02.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/49/2018), від 15.08.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6103/2018), від 08.02.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/53/2018), від 23.08.2018 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/4842/2018), від 18.02.2019 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2756/2019), від 18.02.2019 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2724/2019), від 18.02.2019 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3734/2019), від 13.11.2017 справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/7371/2017). Предметом розгляду зазначених судових рішень є дії, бездіяльність і рішення слідчих органів Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0001109. Наведені судові рішення, як і вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 у справі №545/3264/20 не містять відомостей чи висновків щодо неправомірної діяльності, бездіяльності чи рішень прокурорів у межах кримінального провадження № 0001109 (ЄДРСР 125566954).

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 надав копії (засвідчив власним підписом) посвідчення для ветеранів війни-інвалідів війни 2 групи серії НОМЕР_2 (а.с.15 т.1); для ветеранів Національної поліції серії АА №003304 (а.с.16 т.1), для ветеранів війни-учасників бойових дій серії НОМЕР_3 (а.с.17 т.1).

У зверненні (а.с.12 т.1) від 23.06.2020 ФИ-10827676 (а.с.12 т.1) на Урядовий контактний центр (Урядова «гаряча лінія») Секретаріатом зазначено: розглянуто. Текст звернення особисто Прем`єр Міністру України ОСОБА_5 особа з інвалідністю війни ОСОБА_1 : керуючись ст.40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що з листами ГПУ від 15.06.2020 за вих.№09/1/2-979-17, прокуратури Полтавської області від 12.06.2020 за вих.№04/2/2-4893-16, від 09.06.2020 за вих.№04/2/2-4893-16 повідомлено про вжиття заходів реагування на викладені мною порушення, але безпосередньо керівником Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 станом на 23.06.2020 не здійснено жодного заходу реагування на факти викладені у моїх попередніх зверненнях - обгрунтовані докази у додатках та не надано жодної відповіді за його підписом, що є прямим порушенням моїх прав, як особи з інвалідністю війни. Станом на 23.06.2020 за матеріалами КП №0001109 обвинувальний акт до суду не направлений, що є порушенням розумних строків та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку із викладеним прошу провести перевірки по вказаних фактах з притягненням винних осіб прокуратури до відповідальності з ініціюванням заслуховування матеріалів КП №0001109 Генеральною прокуратурою України та профільним Комітетом Верховної Ради України, адже мною визнано незаконними дії працівників поліції (понад 50 ухвал суду), на даний час унаслідок незаконних дій правоохоронців на даний час вже стягнуто з Держави понад 20 тисяч гривень та розглядаються судами справи, у тому числі Європейським судом з прав людини, який повідомив мене листом від 16.06.2020 досьє №22161/20 про отримання моєї кореспонденції від 27.05.2020 та від 28.05.2020 про початок процесуальних дій стосовно заяв. Відповідь чекаю грунтовну по кожному питанню окремо, адже вказане питання офіційно досліджується на міжнародному рівні, а у разі відсутності повноважень перенаправити за належністю, а копіюзвернення окремо направити до Генеральної прокуратури України та ВРУ для реагування, адже Полтавською місцевою прокуратурою порушені мої права та ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджено доказами у додатках, листом ГСУ НПУ від 04.06.2020, що свідчить про корупцію в Полтавській місцевій прокуратурі, адже ряд рішень суду є невиконаними, а цьому надасть офіційну оцінку Європейський суд з прав людини до якого направлений ряд матеріалів - незаконних дій Держави Україна заява №55637/18 та заява №8612/19.

Суд встановив, що головний спеціаліст Управління з питань роботи із звереннями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України повідомив ОСОБА_1 , що Ваше електронне звернення (від 23.06.2020 №ФИ-10827676), що надійшло до Кабінету Міністрів України, надіслане до Офісу Генерального прокурора 24.06.2020 за №41-Ф-011851/16 відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» (а.с.13 т.1).

Відповідно до відомостей наданих позивачем заяви від 05.11.2018 №55637/18, 04.01.2019 №8612/19 (а.с.14 т.1), заява від 28.05.2020 №22161/20 (а.с.40 т.1) очікують першого рішення Судом.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

18.01.2018 Полтавський окружний адміністративний суд у справі №816/2309/17 ЄДРСР 71684446 встановив, що позивач 27.10.2017 через Урядовий контакт-центр звернувся із заявою, адресованою начальнику Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області, посилався на затягування посадовими особами Відділу строків досудового розслідування кримінального провадження №0001109 від 08.08.2015 та невжиття дієвих і достатніх заходів досудового розслідування, зокрема, щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_2, у зв`язку з чим просив провести ретельну перевірку з притягненням винних осіб до дисциплінарної відповідальності та вирішити питання про перебування в займаній посаді начальника слідчого відділу Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області майора поліції ОСОБА_3. Звернення за реєстраційним номером ФИ-7449721 передане для розгляду до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавської області. За результатами розгляду звернення листом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавської області від 07.11.2017 повідомлено гр. ОСОБА_4, яка є дружиною позивача, про утворення групи слідчих для ефективного провадження досудового розслідування у кримінальному провадження, а також роз`яснений порядок оскарження рішень, дій та/або бездіяльності слідчого. Суд адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 27.10.2017; зобов`язав Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.10.2017; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив (вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання відповіді на звернення та не вжиття заходів реагування за відповідним зверненням є тотожними вимозі про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 27.10.2017, а вимога про зобов`язання відповідача провести службове розслідування у зв`язку з обставинами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 від 27.10.2017, та не надання відповіді на звернення стосується внутрішньої організації діяльності відповідача).

Предметом спору у справі є допущена бездіяльність через неналежність, на думку позивача, розгляду його звернення на «гарячу лінію» у контексті вжиття Кабінетом Міністрів України, Прем`єр-міністром України заходів реагування за фактами та обставинами у КП №0001109 щодо дій правоохоронців та не притягненням до відповідальності з ініціюванням заслуховування працівників поліції Генеральною прокуратурою України і не направлення звернення до профільних комітетів Верховної Ради України.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019, утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 Основного Закону України розуміється, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року зазначено, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворена система адміністративних судів.

В Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом (ст.131-1 Конституції України). Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції (абзац третій частини третьої статті 23 Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру»). Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час виконання судових рішень у кримінальних справах, а також під час застосування інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах, шляхом проведення регулярних перевірок, а також у зв`язку з необхідністю належного реагування на відомості про можливі порушення законодавства, що містяться у скаргах, зверненнях чи будь-яких інших джерелах. У межах реалізації зазначеної функції прокурор має право залучати відповідних спеціалістів (частина друга статті 26 із змінами, внесеними згідно із Законом № 578-VIII від 02.07.2015). Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінальним процесуальним кодексом України (ч.1 ст.25 Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст.114 Конституції України до складу Кабінету Міністрів України входять Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр, віце-прем`єр-міністри, міністри. Прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує її на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України. Відповідно до ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України: 1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; 11) забезпечує реалізацію стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору; 2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; 3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; 4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України; 5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону; 6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; 7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; 8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; 9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; 9-1) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади; 9-2) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про Кабінет Міністрів України» 27 лютого 2014 року № 794-VII особливості відносин Кабінету Міністрів України з окремими центральними органами виконавчої влади можуть визначатися законами України (ч.8 ст.21). відповідно до статті 42 Прем`єр-міністр України, зокрема: керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує діяльність Кабінету Міністрів України на забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, та здійснення інших повноважень, покладених на Кабінет Міністрів України (пункт 1 ч.1); підписує акти Кабінету Міністрів України, Генеральну угоду (пункт 7 ч.1); представляє Кабінет Міністрів України у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами (пункт 9 ч.1). Прем`єр-міністр України може здійснювати інші повноваження, передбачені Конституцією, цим та іншими законами України (ч.2). Для здійснення Прем`єр-міністром України своїх повноважень у складі Секретаріату Кабінету Міністрів України утворюється патронатна служба - апарат Прем`єр-міністра України, керівник якого призначається на посаду та звільняється з посади Прем`єр-міністром України (ч.3).

Відповідно до пункту 1 § 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Регламенту Кабінету Міністрів України» від 18 липня 2007 р. № 950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2011 р. № 1156) зі змінами Кабінет Міністрів є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим і місцеві держадміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність зазначених органів. Кабінет Міністрів є колегіальним органом, який здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на засіданнях (пункт 2 § 1). Діяльність Кабінету Міністрів спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Програми діяльності Кабінету Міністрів, схваленої Верховною Радою України (далі - Верховна Рада), вирішення питань державного управління у сферах, віднесених до його компетенції (пункт 3 § 1). Кабінет Міністрів видає на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, у межах своєї компетенції постанови і розпорядження, обов`язкові для виконання (пункт 4 § 1). Генеральний прокурор України та його заступники мають право брати участь у засіданнях Кабінету Міністрів. Для інформування Генерального прокурора про день, час і місце проведення засідання Кабінету Міністрів Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає йому проект порядку денного засідання (пункт 1 § 150). Звернення громадян, адресовані Кабінетові Міністрів, Прем`єр-міністрові, Першому віце-прем`єр-міністрові, віце-прем`єр-міністрам, Державному секретареві Кабінету Міністрів, міністру, який не очолює міністерство, розглядаються відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та в порядку, встановленому цим Регламентом (пункт 1 § 158). Секретаріат Кабінету Міністрів опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для розгляду Прем`єр-міністром, Першим віце-прем`єр-міністром, віце-прем`єр-міністрами, Державним секретарем Кабінету Міністрів, міністром, який не очолює міністерство, для прийняття рішення щодо порушеного питання (пункт 2 § 158). Якщо вирішення питання, порушеного у зверненні, не належить до повноважень Прем`єр-міністра, Першого віце-прем`єр-міністра, віце-прем`єр-міністрів, Державного секретаря Кабінету Міністрів, міністра, який не очолює міністерство, Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає звернення протягом п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється авторові (пункт 4 § 158).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися у порядку кримінального судочинства. За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС). Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

ВПВС у справі № 823/1837/17 ЄДРСР 81841921 вказує: до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі виник з приводу бездіяльності відповідача, як суб`єкта владних повноважень, під час здійснення ним управлінських функцій (ненадання належної відповіді на звернення ОСОБА_3 ), що були подані позивачем у порядку, визначеному Законом № 393/96-ВР, а тому ця справа належить розгляду за правилами КАС України. Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Верховний Суд у справі №826/16958/17 ЄДРСР 77537724 зазначив: якщо від наявності доказу залежить визначення предмета спору та підтримання позивачем відповідних вимог, позивач не може перекладати на суд власний обов`язок визначитися з предметом спору.

ВПВС у справі № 808/3351/17 ЄДРСР 86877174 зазначає: у межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 705/406/18 (провадження № 11-1199апп18).

Згідно із ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР). Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (ст.7). Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (ч.1 ст.16). Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю унаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто (ч.2 ст.16). Дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження» (стаття 12 із змінами, внесеними згідно із Законами від 13.05.99 № 653-XIV, від 20.11.2003 № 1294-IV, від 17.11.2011 № 4054-VI , від 16.05.2013 № 245-VII, від 13.05.2014 № 1261-VII , від 02.06.2016 № 1404-VIII, від 17.10.2019 № 198-IX редакція https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/393/96-%D0%B2%D1%80/ed20200101#Text).

Мета судового контролю - захистити порушене право відповідної особи (позивача), виправити можливу помилку суб`єкта владних повноважень, вказати суб`єкту владних повноважень на неможливість вчинення такої помилки у майбутньому, забезпечити принцип правової визначеності для всіх осіб, які потраплятимуть у аналогічні відносини у майбутньому (https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/2022_11_04_Bernazuk.pdf).

Згідно із статтею 21 Закону України «Про прокуратуру» перевірки проводяться за письмовими зверненнями фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. Перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Згідно із частиною другою, третьою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновки Верховного Суду України у справі №800/301/16).

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями (висновки ВС у справі № 240/5019/18). Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає усім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову; п.43 - формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України.

Верховний Суд у справі № 814/152/18 зазначає: завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії можливе лише у разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити такі дії (або прийняти відповідне рішення) згідно із законодавством і, невчинення цих дій (неприйняття рішення) порушує права позивача. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, про що неодноразово було зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.03.2020 у справі №331/5314/16-а (2-а/331/148/2016), від 15.04.2020 у справі №712/11800/17, від 11.11.2021 у справі №640/13941/20.

Верховний Суд у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20) зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 460/9271/20 вказується, що у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Управлінська діяльність це сукупність вироблених історичним досвідом, науковим пізнанням і талантам людей навичок, умінь, способів, засобів доцільних вчинків і дій людини в сфері управління [с.67]. Під законністю розуміють систему юридичних правил, норм, засобів і гарантій з відповідними їм державними структурами, покликану забезпечувати практичну реалізацію законів та інших правових актів [с.87]. (Ємельянов В. М. Державне управління: у визначеннях, поясненнях, схемах, таблицях : [навчальний посібник] / В. М. Ємельянов, ОСОБА_7 , В. І. Андріяш. Миколаїв : Вид-во ЧДУ ім. Петра Могили, 2015. 336 с.). Державною мовою в Україні відповідно до ст.10 Конституції України є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII навмисне спотворення української мови в офіційних документах і текстах, зокрема навмисне застосування її з порушенням вимог українського правопису і стандартів державної мови, а також створення перешкод та обмежень у застосуванні української мови тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом (ч.6 ст.1). Завданнями цього Закону є, зокрема, підтримка української мови шляхом сприяння: застосуванню української мови відповідно до вимог українського правопису та інших стандартів державної мови (пп.в п.6 ч.1 ст.3).

Порівняно з попередньою редакцією 1989 року український правопис став більш деталізованим. В нормативно-правових актах, до внесення змін на підставі запровадження нової редакції правопису, все ж таки варто орієнтуватися на Конституцію України (https://www.kmu.gov.ua/news/maksim-striha-nova-redakciya-pravopisu-vzhe-maye-pravo-zastosovuvatis).З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції загальновідомо, що правоохоронні органи - система державних та уповноважених державою громадських формувань, основною функцією яких є боротьба із злочинністю та іншими правопорушеннями. До правоохоронних органів належать прокуратура, суди, інші органи Міністерства юстиції, органи Міністерства внутрішніх справ, Служба Безпеки, адвокатура, нотаріат, податкова міліція, різні державні комісії та комітети, що здійснюють правоохоронну діяльність (https://ips.ligazakon.net/document/TS001580).

Відповідно до ч. 6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що належить судовому захисту (висновок у постанові ВПВС від 12.12.2018 у справі №802/2474/17-а).

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

За змістом частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки позивач у зверненні від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр, окреслює питання щодо тяганини у кримінальному провадженні №0001109, а у позові стверджує про очікування на належне реагування на факти викладені у зверненні та створенні відповідної комісії на державному рівні, адже права позивача є порушеними правоохоронними органами України, що підтверджено ухвалами судів України, проте ОСОБА_1 відповідачами у справі визначив осіб, які не повинні і не можуть відповідати за пред`явленим позовом за відсутності компетенцій правоохоронного органу, то суд доходить висновку про відсутність порушеного права позивача під час направлення за належністю отриманого звернення (реєстраційний № ФИ-10827672) до Офісу Генерального прокурора, що не підтверджує доводів позивача про порушення ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд наголошує (ЄДРСР 80510189, 96669462): дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства.

Суд враховує, що суду адміністративної юрисдикції підсудні справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію (пункт 2 частини шостої статті 12 КАС України), а суду кримінальної юрисдикції - про оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування (статті 303-307 КПК України).

Лист від 24.06.2020 за №41-Ф-011851/16 для надання роз`яснень та вирішення поставлених питань правомірно скерований Секретаріатом Кабінету Міністрів України за належністю до Офісу Генерального прокурора.

Оцінивши доводи учасників справи, перевіривши доводи та аргументи у контексті критеріїв частини 2 статті 2 КАС України щодо реалізації компетенційних повноважень відповідачами, суд дійшов висновку про необгрунтованість вимог позивача, позаяк не встановив у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672; протиправної бездіяльності Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672; протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не вжиття відповідних заходів реагування за обставинами та фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672; протиправної бездіяльності Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича щодо не вжиття відповідних заходів реагування за обставинами та фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672; протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України згідно вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», позаяк проактивна дія Секретаріату Кабінету Міністрів України у скеруванні за належністю отриманого звернення не є індивідуальним актом у формі рішення; протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ -10827672 за підписом Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича, позаяк таких повноважень законодавством не передбачено у контексті принципів належного врядування.

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

У розумінні пункту 23 частини першої статті 4 КАС України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки суд у спірних правовідносинах не встановив протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича, а Серетаріат Кабінету Міністрів України щодо направлення до Офісу Генерального прокурора звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, яке подане через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10827672 діяв відповідно до повноважень, у порядку і у спосіб, що передбачені законодавством, то похідні вимоги (зобов`язати Кабінет Міністрів України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; зобов`язати Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю війни) від 23.06.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення) не належать до задоволення.

Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.

Заява (клопотання позивача) про зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не належить до задоволення.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд у справі не встановив підстав для розподілу судових витрат, позивач має статус особи з інвалідністю ІІ групи, відповідачі не надали доказів щодо здійснених витрат.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не належать розподілу.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити учасникам справи:

позивач: ОСОБА_1 [реєстрація: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідачі: Кабінет Міністрів України [вул. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008, ]; Прем`єр-міністр України Шмигаль Денис Анатолійович; Секретаріат Кабінету Міністрів України [вул. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008, ];

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Офіс Генерального прокурора [вул. Різницька 13/15, м. Київ, 01011, ].

Рішення суду складене 14.04.2025.

Судді Лариса ТРОФІМОВА

Віталіна ГАЙДАШ

Валентина ОРЛЕНКО