Справа № 520/3483/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 квітня 2025 р. Справа № 520/3483/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

представника позивача - Шрамко І.С.,

представника відповідача Головного управління ДПС у Харківській області - Гундар Г.М.

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі за текстом ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.08.2024 №7.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовче засідання.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що у наказі від 12.07.2024 № 2922-п відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом. Крім того зазначено, що під час проведення фактичної перевірки податкова не має права вимагати виписки про рух коштів на банківських рахунках платника податків.

Поміж іншого представником позивача зазначено, що у наказі про проведення перевірки від 12.07.2024 №2922-п, ані у вступній частині акту перевірки не міститься вказівки, що така перевірка здійснюється з метою перевірки даних, наявних в системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, та відповідно до змісту вказаних вище статей ПК України перевірка даних наявних в системі СОД РРО є предметом саме камеральної перевірки, натомість наказом №2922-п була призначена перевірка фактична.

Від представника відповідача до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 04.03.2025 надійшов відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого представник податкового органу просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав їх недоведеності та відповідності прийнятого податкового повідомлення-рішення з боку податкової служби вимогам діючого податкового законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволенні позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 26.04.2017.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 15.07.2024 (надалі за текстом - ГУ ДПС у Хмельницькій області) проведено фактичну перевірку торгової точки, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач.

За наслідками перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області складено акт фактичної перевірки від 24.07.2024 №17946/22-01-07-05/ НОМЕР_1 (надалі за текстом - Акт), в якому ГУ ДПС у Хмельницькій області встановило, на думку податкового органу наявні порушення, зокрема п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі за текстом - Закон про РРО), зазначивши у акті таке: «порушено облік товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації, а саме 15.07.2024 здійснено інвентаризацію (перевірку фактичних залишків) наявних товарно-матеріальних цінностей у місті їх продажу та встановлено наявність 36 найменувань товарів на загальну суму 219364,00 грн..

В ході перевірки та станом на 24.07.2024 (останній день перевірки) суб`єктом господарювання не надано документи (податкові накладні, акти прийому-передачі ТМЦ, форму обліку товарних запасів тощо) в паперовій та/або електронній формі, що підтверджують походження та облік таких товарів на загальну суму - 219364,00 грн..

Податковим органом в ході аналізу систем обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України (СОД РРО) встановлено, що за період з 03.08.2023 по 23.07.2024 через ПРРО з фіскальним номером суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 реалізовано перелік товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2543979,09 грн. у даному об`єкті торгівлі.

Суб`єктом господарювання також не надано документи в паперовій та/або електронній формі, що підтверджують походження та облік ТМЦ на загальну суму 2543979,09 грн…».

В ході проведення перевірки боку податкового органу - ГУ ДПС у Хмельницькій області 15.07.2024 отримано запит про надання документів відповідно до п.п. 20.1.6, 20.1.14 п.20.1 ст. 20 та п. 85.2, 85.4, 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2015 №2755 - VI (зі змінами) (надалі за текстом - ПУ України) на підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п, направлень на перевірку від 12.07.2024 № 4589 та № 4590 під час проведення фактичної перевірки за період діяльності з 03.08.2023 по 15.07.2024 необхідно надати до перевірки документи в термін до 23.07.2024 11 год. 00 хв..

Податковим органом - ГУ ДПС у Хмельницькій області закінчено фактичну перевірку торгової точки позивача 24.07.2024.

ГУ ДПС у Харківській області 13.08.2024 на підставі Акту перевірки від 24.07.2024 (реєстраційний №17946/22-01-07-05/ НОМЕР_1 від 24.07.2024), винесено податкове повідомлення-рішення №7 (надалі за текстом - ППР) про стягнення з ФОП ОСОБА_1 2763343,09 грн. штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону про РРО.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не використовувала процедуру досудового вирішення спору (адміністративного оскарження), а тому строк на оскарження ППР становить 6 місяців - до 23.05.2025 включно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Положеннями ст. 6 Конституції України зазначено, що органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Так законодавством передбачено, що однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 ПК України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що фактична перевірка розпочата посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області о 15 год. 10 хв. 15.07.2024, а закінчена об 16 год. 00 хв 24.07.2024.

Окреслена обставина в ході розгляду справи з боку представника податкового органу - ГУ ДПС у Харківській області не заперечувалась.

Податковим органом - ГУ ДПС у Хмельницькій області в ході проведення перевірки достеменно підтверджено, що на час проведення перевірки у магазині працювали продавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (надалі за текстом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), про що зазначено в Акті.

Посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області під час фактичної перевірки надано продавцям запит про надання документів, з вимогою надання документів в термін до 23.07.2024 11 год. 00 хв..

Принагідно суд зазначає, що згідно з приписами п. 85.4 ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відповідно до п. 85.8 ст. 85 ПК України зазначено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки.

Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

В рамках проведення фактичної перевірки інспекторами контролюючого органу запит про надання документів було вручено зі строком виконання до 11 год. 00 хв. 23.07.2024.

Окреслена обставина в ході розгляду справи з боку представника податкового органу - ГУ ДПС у Харківській області не заперечувалась.

Перелік запитуваних документів зокрема включав надання: книгу обліку доходів; заяви на реєстрацію ПРРО; трудових договорів; табеля обліку робочого часу; договорів оренди (суборенди); документів, які підтверджують походження товару; податкові накладні; документи на право користування господарською одиницею; виписки з банку про рух коштів по розрахунковому рахунку, який використовується на об`єкті торгівлі (банківський термінал №S1HM0R9Z).

В ході розгляду справи встановлено, що вся первинна документація зберігається у позивача за місцем реєстрації його підприємницької діяльності, а це с. Новопокровка Харківської області.

Торгова точка, на якій здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, являє собою острівець у торговому центрі, що виключає можливість безпечного зберігання документів.

Згідно з п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст.20 ПК України зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України зазначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований ст. 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Згідно з п. 80.5 ст. 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України унормовано, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Враховуючи вище окреслене фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 ст. 80 ПК України та вказаної в наказі про проведення перевірки.

Як підставу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у наказі ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п зазначено п.п. 80.2.2 , 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 ПК України від 02.12.10 №2755-VI зі змінами та доповненнями, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Згідно з п.1 - наказано провести фактичну перевірку об`єкта торгівлі Техно Їжак, що здійснює діяльність в ТРЦ Oasis за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, буд. 2а з 15.07.2024, тривалістю 10 діб.

Відповідно до п. 2 - період діяльності, що перевіряється: згідно ст. 102 ПК України від 02.12.10 №2755-VI зі змінами та доповненнями. Проведення фактичної перевірки об`єкта торгівлі Техно Їжак, що здійснює діяльність в ТРЦ Oasis за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, буд. 2а доручено управлінню податкового аудиту Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Наталія Михайлюк).

З вищенаведеного витікає висновок, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених п.п. 80.2.2, 80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України може проводитись з підстави отримання у встановленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених п.п.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Принагідно суд звертає увагу на правову позицію податкового органу - ГУ ДПС у Харківській області щодо посилання на висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 06.02.2025 по справі № 120/11036/23 у частині: « 74. У матеріалах справи міститься доповідна записка Управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20.03.2024 №1248/02-32-07-05 на ім`я заступника начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, згідно якої встановлено, що в ході проведення аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з реалізації алкогольних напоїв, тютюнових виробів через РРО/ПРРО вбачаються порушення пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР, у тому числі, ФОП ОСОБА1 (РНОКПП НОМЕР_1, магазин, АДРЕСА_1. Запропоновано надати дозвіл на проведення фактичних перевірок, в тому числі ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог порядку проведення розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

75. Отже, колегія суддів вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України с інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

76. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/9909/23 (постанова від 26 березня 2024 року)».

Окремо суд зазначає, що підставою для прийняття керівником ГУ ДПС у Хмельницькій області наказу від 12.07.2024 № 2922-п про призначення фактичної перевірки слугувала доповідна записка відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 № 1805/22-01-07-05 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області, у якій зазначено, що в ході проведення аналізу інформаційних (ДПС України, в тому числі фіскальних чеків із системи обліку даних РРО. Встановлено факти можливих порушень Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закону № 265), зокрема: у об`єкті торгівлі «Техно їжак», що здійснює діяльність в ТРЦ «Oasis» за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, буд. 2а, якою запропоновано надати дозвіл на проведення фактичних перевірок.

Аналізуючи зміст наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п суд констатує, що у постанові Верховного Суду від 19.11.2024 по справі № 160/2202/24 йдеться посилання на правовий висновок, сформований Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/9909/23, а саме: «Якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, який містить лише одну підставу для цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин, не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним».

Разом з цим суд зазначає, що наказ ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п має декілька підстав, що передбачені п.п. 80.2.2 та п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Таким чином податковим органом видано наказ від 12.07.2024 №2922-п щодо здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, без зазначення підстави для проведення перевірки.

В наказі не зазначено обґрунтування проведення фактичної перевірки.

Окрім того, з баз даних неможливо встановити порушення заявником трудового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Хмельницькій області без отримання інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування з приводу можливих порушень законодавства ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення про проведення фактичної перевірки.

Крім того суд констатує, що враховуючи відмінності виникнення та розвитку спірних відносин, обставини справи та наведених формулювань висновків податкового органу стосовно позиції - постанови Верховного Суду від 19.11.2024 по справі № 160/2202/24, не підлягають застосуванню в рамках окресленої справи.

Принагідно суд констатує, що наказ, повинен містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Верховний Суд у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 року у справі № 820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі №440/6887/20, у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі 120/4608/20-а, 14.03.2023 року у справі № 120/8766/22, від 18.07.2023 року у справі № 120/10974/22.

У спірному наказі податкового органу відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

При цьому "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати.

Разом з цим податковим органом зазначено формулювання «можливих порушень» без їх навіть часткового розкриття.

Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01 липня 2019 року по справі №140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі №160/7669/18).

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків.

Податковий орган не обґрунтував, що зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Крім того суд зазначає, що формулювання податкового органу «за результатами аналізу інформаційних систем» не відображає дій податкового органу та не визначає в рамках яких процедур окреслене відбувалось.

Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 у справі №320/1864/21 дійшов висновку, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання на положення Податкового кодексу України, а зазначення конкретно-визначених відомостей та/або даних, які відображені на матеріальних носіях або в електронному вигляді, що стали безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.

Наказом ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п доручено провести фактичну перевірку тривалістю 10 діб з 15.07.2024 за період діяльності згідно ст. 102 ПК України від 02.12.2010 №2755 - VI зі змінами та доповненнями.

Крім того суд зазначає, що запит про надання документів від 15.07.2024 виданого на підставі наказу від 12.07.2024 №2922-п, направлень на перевірку від 12.07.2024 №4589 та №4590, під час проведення фактичної перевірки за період діяльності з 03.08.2023 по 15.07.2024 у термін до 11 год. 00 хв. 23.07.2024 надати документи.

Разом з цим зважаючи на зміст положень ст.ст.75, 80 ПК України, можна дійти висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Суд констатує, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та, у подальшому, слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Аналогічного висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.07.2022 по справі № 440/12398/21.

Стосовно переліку документів, зазначених у запиті про надання документів, зокрема на вимогу надання виписки з банку про рух коштів по розрахунковому рахунку, який використовується на об`єкті торгівлі (банківський термінал №S1HM0R9Z).

Суд зазначає, що інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках платника податків контролюючі органи мають право безоплатно отримувати від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ лише на підставі рішення суду.

Таким чином, під час проведення фактичної перевірки податкова не має права вимагати виписки про рух коштів на банківських рахунках платника податків.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України зазначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Враховуючи вищенаведене суд констатує, що наказ ГУ ДПС у Хмельницькій області від 12.07.2024 №2922-п не містить найменування та реквізитів суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється).

У постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Стосовно висновків контролюючого органу про не ведення позивачем в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів суд зазначає, наступне.

Актом фактичної перевірки встановлено порушення позивачем встановленого законодавством порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, за перевіряємий період на загальну суму - 2763343,09 грн..

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України від 06 липня 1995 року№265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі за текстом - Закон №265/95-ВР).

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Разом з цим суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність з продажу технічно складних побутових товарів, на нього поширюється вказана норма щодо ведення обліку товарних запасів.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (надалі за текстом - Порядок №496).

У Порядку № 496 терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (надалі за текстом - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару; місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг); місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП; товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Інші терміни, що вживаються в цьому Порядку, застосовуються в значеннях, визначених законодавством.

Розділом 2 Порядку №496 передбачено порядок ведення обліку товарних запасів.

Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Фізична особа-підприємець яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами).

Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто фізичною особою-підприємцем або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої фізичної особи-підприємця.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Продавцем було надано контролюючому органу всі необхідні документи, у тому числі накладну на внутрішнє переміщення ТМЦ, форму ведення обліку товарних запасів та інші документи які стосуються перевірки.

Враховуючи зміст акту дані документи не були враховані податковим органом при прийнятті рішення.

З Акту перевірки вбачається, що, притягуючи позивача до відповідальності зокрема за порушення п. 12 с. 3 Закону України №265/95-ВР, податковий орган керувався виключно відомостями з систем обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України (надалі за текстом - СОД РРО) за період діяльності ФОП ОСОБА_1 з 03.08.2023 по 23.07.2024 включно, відповідно до яких виявлено, що позивачем в період з 03.08.2023 по 23.07.2024 через ПРРО з фіскальним номером суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 реалізовано перелік товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2543979,09 грн. у даному об`єкті торгівлі та не надано документи в паперовій та/або електронній формі, що підтверджують походження та облік ТМЦ.

Суд зазначає, що складання посадовими особами контролюючого органу акту фактичної перевірки із відображенням у ньому лише твердження про інформацію СОД РРО є недостатнім, неповномірним і повинно здійснюватися шляхом повного фіксування та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження обставин, що дають підстави для висновку про порушення вимог п. 12 с. 3 Закону України №265/95-ВР.

Згідно з п.п. 14.1.278 ст. 14 ПК України зазначено, що система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій та програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Враховуючи положення п.п. 75.1.1, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України суд зазначає, що в наказі про проведення перевірки від 12.07.2024 №2922-п, у вступній частині акту перевірки не міститься вказівки, що така перевірка здійснюється з метою перевірки даних, наявних в системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, та відповідно до змісту вказаних вище статей ПК України перевірка даних наявних в системі СОД РРО є предметом саме камеральної перевірки, натомість наказом №2922-п була призначена перевірка фактична.

Таким чином, податковий орган поза рамками правового поля в частині аналізу торгових операцій за минулий період та ствердження про необлікований у встановленому законодавством порядку товар за допомогою аналітичних баз даних, а не за результатами фактичної перевірки саме на місці проведення господарської діяльності, як це передбачено ПК України.

Принагідно суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому ст. 58 ПК України, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

В ході фактичної перевірки контролюючим органом було здійснено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей у місці їх продажу (додаток 2 до акту перевірки) про, що зазначено в акті фактичної перевірки.

Враховуючи окреслене суд зазначає, що організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 (надалі за текстом - Положення №879).

Згідно з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 06.02.2020 по справі №807/1556/17 використання приписів Положення №879 можливо для проведення та оформлення результатів відповідної інвентаризації фізичною особою підприємцем.

Вказаним Положенням №879 (абз.6 п.7) також визначено, що проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації.

Інвентаризація має розпочатися в термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цього органу, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

В ході розгляду справи судом встановлено, а протилежного з боку податкового органу не доведено, що інспектори не надали належним чином оформленого документа з окресленого питання.

Враховуючи вищевикладене, такі дії контролюючого органу не ґрунтуються на положеннях законодавства, а отже контролюючий орган діяв не в межах повноважень, не на підставі та не у спосіб визначених законодавством.

Крім того суд враховує правові висновки Верховного Суду, зокрема, в постанові від 11.02.2021 у справі №140/470/19, в якій Верховний Суд навівши зміст ст. 20 Закону України №265/95-ВР, зазначив, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Таким чином, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Принагідно суд зазначає, що відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України №265/95-ВР.

Верховний Суд зазначив, що аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 04.09.2020 у справі №2а-12445/11/2670, від 04.11.2020 у справі №400/2733/18.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 141, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) від 13 серпня 2024 року №7.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.04.2025.

Суддя Супруна Ю.О.