Справа № 320/12610/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Карпушової О.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» (далі - позивач, ТОВ «ФК «Надія України») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2021 №950670417 про сплату штрафу у розмірі 408,55 грн;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2021 №950640417 про сплату штрафу у розмірі 1 358,50 грн;

- зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві внести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в інтегровану картку платника ТОВ «ФК «Надія України» чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.12.2021 № 950670417 та № 950640417.

Зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві ввести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в ІКП ТОВ «ФК «Надія України» () чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується оплата позивачем коштів в сумі 54 588,20 грн за 2013 рік, а також відсутність у підприємства податкового боргу, що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення №950670417. Крім того, суд вказав на протиправність податкового повідомлення-рішення №950640417 з огляду на те, що податок на прибуток підприємств за 2018 рік сплачений ТОВ «ФК «Надія України» у повному обсязі 07.03.2019, що свідчить про безпідставність висновків ГУ ДПС у м. Києві про сплату його підприємством з порушенням термінів сплати на 723 та 612 днів. Поміж іншого суд наголосив, що некоректне відображення в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо податкових зобов`язань та їх сплати зумовили неодноразові безпідставні донарахування підприємству штрафних санкцій, що свідчить про необхідність покладення на відповідача обов`язку з внесенні відповідних коригувань до такої картки.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що судом безпідставно враховані в якості преюдиціних обставини, встановлені у справі №640/18325/18, оскільки вони не стосуються предмету спору. Наголошує, що у рішенні містяться посилання на Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, який втратив чинність 05.04.2021, а відтак не може бути застосований до спірних правовідносин. Підкреслює, що матеріалами справи підтверджується часткова сплата позивачем грошового зобов`язання за декларацією за 2018 рік із затримкою на 612 і 723 дні, а за декларацією за 2014 рік - на 2 484 дні.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у листопаді 2021 року працівниками ГУ ДПС у м. Києві відповідно до пп. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 57, п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «ФК «Надія України» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) з податку на прибуток, висновки якої зафіксовані в акті від 10.11.2021 №84104/Ж5/26-15-04-17-18/34067398.

У ході перевірки встановлено порушення платником податків термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковою декларацією:

- за 2013 рік № в сумі 4 085,45 грн на 2 484 днів (сплачено 28.12.2020);

- за 2018 рік № в сумі 9833 грн на 723 дні (сплачено 03.03.2021) та в сумі 3752 грн на 612 днів (сплачено 12.11.2020).

Як зазначено в акті перевірки, відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 124 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду заперечень від 29.11.2021 №64 на вказаний акт перевірки його висновки були залишені без змін контролюючим органом, про що листом від 13.12.2021 №38187/1/26-15-04-17-18 повідомлено позивача.

На підставі викладених в акті перевірки висновків відповідачем 23.12.2021 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Ш» №950640417, яким до позивача за затримку на 612 та 723 календарних дні сплати грошового зобов`язання в загальній сумі 13 585,00 грн застосовані штрафні санкції у розмірі 10%, що складає 1 358,50 грн;

- форми «Ш» №950670417, яким до позивача за затримку на 2 484 календарних дні сплати грошового зобов`язання в сумі 4 085,50 грн застосовані штрафні санкції у розмірі 10%, що складає 408,55 грн.

За результатами адміністративного оскарження спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін рішенням Державної податкової служби України від 31.01.2023 №2396/6/99-00-06-03-01-06.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті за відсутніх на те правових підстав через відсутність у підприємства податкового боргу взагалі, ТОВ «ФК «Надія України» звернулося до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Приписи п. 49.1, абз. 1 п. 49.2 ст. 49 ПК України визначають, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У свою чергу, пунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Матеріали справи свідчать, що штрафні санкції на підставі спірних податкових повідомлень-рішень застосовані до позивача за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2013 рік та за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2018 рік.

Так, згідно відомостей інтегрованої картки платника податків за ТОВ «ФК «Надія України» обліковується податковий борг у сумі 4 085,46 грн, починаючи з 11.03.2014, та який, за висновками ГУ ДПС у м. Києві, сплачений 28.12.2020, що і стало підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій в сумі 408,55 грн.

Водночас, матеріали справи свідчать, що 03.03.2014 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій визначено суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, у розмірі 54 588 грн. При цьому податкового зобов`язання на суму 4 085,46 грн указана декларація не містить.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №640/18325/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021, у межах якого ТОВ «ФК «Надія України» оскаржувалася податкова вимога ГУ ДФС у м. Києві від 05.07.2018 №127197-17, встановлено, що декларація від 03.03.2014 не містить податкового зобов`язання на суму 4 085,46 грн. У свою чергу, у судовому рішенні у справі №640/18325/18 також встановлено, що оплата податкового зобов`язання за податковою декларацією за 2013 рік у розмірі 54 588,20 грн підтверджується у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, на переконання колегії суддів, належними і допустимими доказами підтверджується відсутність у позивача станом на 28.12.2020 податкового боргу у розмірі 4 085,46 грн, який виник з 11.03.2014.

При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання апелянта на те, що скасування податкової вимоги від 05.07.2018 №127197-17 не спростовує факту несвоєчасної сплати позивачем грошового зобов`язання за деклараціями з податку на прибуток підприємств, а це рішення суду не має преюдиційного характеру, оскільки не зважаючи на те, що предметом оскарження у справі №640/18325/18 була податкова вимога, а не податкове повідомлення-рішення, судом досліджувався зміст податкової декларації за 2013 рік, поданої ТОВ «ФК «Надія України», та встановлено як відсутність у ньому задекларованого зобов`язання на суму 4 085,46 грн, так і сплату у повному обсязі самостійно визначеної суми податкового зобов`язання у розмірі 54 588,20 грн.

Колегією суддів враховується, що за правилами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 131.2 ст. 131 ПК при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що у разі якщо у платника податків є податковий борг незалежно від визначеного платником податків призначення платежу при сплаті сум податкових зобов`язань (як при своєчасній, так і при несвоєчасній сплаті) контролюючий орган зобов`язаний зарахувати платежі в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення в порядку, відповідно до якого в першу чергу погашається податкове зобов`язання, а далі штрафи і пеня.

Разом з тим, з огляду на підтверджену наявними у матеріалах справи доказами, а також рішенням суду, яке набрало законної сили, відсутність у позивача, починаючи з 11.03.2014, податкового боргу в сумі 4 085,46 грн, колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийнятого ГУ ДПС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 23.12.2021 №950670417, яким до ТОВ «ФК «Надія України» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, доказів існування якого взагалі контролюючим органом не надано.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 23.12.2021 №950640417, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, згідно відомостей інтегрованої картки платника податків за ТОВ «ФК «Надія України» обліковується податковий борг у сумі 307 958,40 грн, починаючи з 11.03.2019, та частина якого, за висновками ГУ ДПС у м. Києві, сплачена 03.03.2021 та 12.11.2020, що і стало підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій в сумі 983,30 грн та 375,20 грн відповідно.

Водночас, матеріали справи свідчать, що 01.03.2019 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2018 рік, в якій визначено суму податку на прибуток у розмірі 461 053 грн. Указана сума грошового зобов`язання сплачена ТОВ «ФК «Надія України» 07.03.2019, що підтверджується копією банківської виписки та відображено в інтегрованій картці платника податків.

Крім того, із змісту інтегрованої картки платника податків вбачається, що, починаючи з 11.03.2018, за ТОВ «ФК «Надія України» обліковується податковий борг в сумі 233 555,17 грн за платежем «податок на прибуток фінансових установ, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України». Указаний податковий борг складається з 277 004 грн, які, як встановлено у рішенні суду у вже згаданій справі №640/18325/18, утворився внаслідок подвійного обліку ГУ ДПС у м. Києві показників податкових декларацій ТОВ «ФК «Надія України» з податку на прибуток підприємств за 2017 рік, поданий у паперовій та електронній формі.

Водночас, як встановлено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2000 у справі №640/15299/19 за позовом ТОВ «ФК «Надія України» до ГУ ДФС У м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2019 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2020, податкове зобов`язання з податку на прибуток за 2017 рік у розмірі 297 417 грн було сплачено ТОВ «ФК «Надія України» 07.03.2018 у повному обсязі з урахуванням показників уточнюючої податкової декларації та штрафу при відображенні недоплати в уточнюючій податковій декларації.

Отже, всупереч доводів апелянта, матеріалами справи не підтверджується існування у позивача податкового боргу станом на час сплати грошових зобов`язань 03.03.2021 та 12.11.2020, що надавало б ГУ ДПС у м. Києві право зарахувати платежі в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

За таких обставин висновки контролюючого органу про несвоєчасну сплату підприємством узгодженого грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2018 рік є помилковими, що свідчить про безпідставність застосування до ТОВ «ФК «Надія України» штрафу згідно податкового повідомлення-рішення від 23.12.2021 №950640417.

Таким чином обґрунтованою є позиція суду першої інстанції про протиправність та наявність правових підстав для скасування спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень.

Водночас, що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві внести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в інтегровану картку платника ТОВ «ФК «Надія України» чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (далі - Порядок №422), на обґрунтованості якої наголосив суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як правильно зазначив апелянт, указаний Порядок №422 втратив чинність 05.04.2021 згідно наказу Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, яким, у свою чергу, затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5).

За таких обставин, на переконання колегії суддів, покладення на відповідача обов`язку з вчинення дій, спрямованих на виконання вимог Порядку №422, який втратив чинність на час звернення до суду із вказаним позовом, є необґрунтованим і таким, що жодним чином не зумовлює захист особи, за яким вона звернулася до суду.

Поряд з цим, зважаючи на встановлені вище обставини обліку в інтегрованих картках платника податків - ТОВ «ФК «Надія України» відомостей про наявність у підприємства податкового боргу, що виник у 2014 році (в сумі 4 085,46 грн) та у 2018 році (в сумі 277004,00 грн), відсутність якого встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою повного, всебічного та об`єктивного захисту прав ТОВ «ФК «Надія України», за яким останнє звернулося до суду із вказаним позовом, колегія суддів приходить до висновку про необхідність покладення на ГУ ДПС у м. Києві обов`язку з приведення інтегрованої картки платника у відповідність до обставин, що встановлені у цьому судовому рішенні в частині обліку податкового боргу підприємства за 2014 та 2018 роки в сумах 4 085,46 грн та 277004,00 грн відповідно.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме Порядку №411, який втратив чинність, призвели до неправильного вирішення справи у відповідній частині позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині із ухваленням у ній нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, у урахуванням наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни розподілу судових витрат, оскільки фактично за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги за своєю суттю задоволені повністю.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві ввести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в ІКП ТОВ «ФК «Надія України» () чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) привести інтегровану картку платника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Надія України» (02121, м. Київ, вул. Декабристів, 3, оф. 702; ) у відповідність до обставин, що встановлені у цьому судовому рішенні, в частині обліку податкового боргу підприємства за 2014 та 2018 роки в сумах 4 085,46 грн та 277004,00 грн відповідно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 15 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев