Справа № 160/31345/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року справа №160/31345/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/31345/24 (головуючий суддя у І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заборгованості з пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 14 грудня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 200 470,89 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 200/1854/24 йому нараховано пенсію за період з 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року. За цей період заборгованість по пенсії склала 200 470,89 грн, проте, відповідач ці кошти добровільно не виплачує.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 14 грудня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 200 470 (двісті тисяч чотириста сімдесят) грн 89 коп.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позовна заява у цій справі фактично спрямована на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1854/24.

Заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та Головним управлінням нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 200/1854/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1115 від 14.02.2024, з зарахуванням до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди з 08.02.1995 по 12.02.1995, з 03.03.1995 по 18.03.1995, з 01.05.1995 по 02.05.1995, з 01.09.1995 по 05.09.1995, з 16.10.1995 по 01.09.1996; з 01.01.2000 по 01.01.2000, з 01.02.2000 по 19.02.2000, з 01.06.2000 по 15.06.2000, з 01.09.2000 по 05.09.2000, з 01.01.2001 по 20.01.2001, 01.05.2001 по 14.05.2001, з 01.06.2001 по 13.06.2001, 01.10.2004 по 06.10.2004, з 01.02.2005 по 08.02.2005, з 01.03.2005 по 12.03.2005, з 01.06.2005 по 14.06.2005, з 01.09.2005 по 09.09.2005, з 01.12.2005 по 20.12.2005, з 01.04.2006 по 25.04.2006, з 01.05.2006 по 18.06.2006, з 01.10.2008 по 02.10.2008, з 01.03.2010 по 01.03.2010, з 01.04.2011 по 01.04.2011, з 01.05.2011 по 01.05.2011, з 15.11.2013 по 21.11.2013, з 01.12.2013 по 22.12.2013, з 01.01.2014 по 15.01.2014, з 01.05.2017 по 01.05.2017, з 01.07.2017 по 01.07.2017, з 18.10.2017 по 30.10.2017.

15 листопада 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом № 31214-29291/С-02/8-0500/24 надало відповідь на звернення позивача на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України від 06 листопада 2024 року. За результатами розгляду надано довідку про розмір пенсії, яка нарахована за період з 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 200/1854/24. Одночасно повідомлено, що виплата поточної пенсії, яку призначено на виконання рішення суду, розпочата з листопада 2024 року.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15 листопада 2024 року про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року сума боргу складає 200470,89 грн.

Згідно з електронною пенсійною справою позивача з лютого 2024 року по жовтень 2024 року пенсійні виплати у розмірі 200 470,89 грн нараховані, але не виплачені позивачу в повному обсязі, що не оспорюється відповідачем.

З 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплату пенсії позивачу фактично не здійснювало, що підтверджується листом відповідача від 07 січня 2025 року № 647/04-16.

З 01 листопада 2024 року відповідач здійснює поточну виплату пенсії позивачу, проте, пенсія за період з 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виплачується по теперішній час, що підтверджується самим відповідачем.

Інших доказів в обґрунтування законності підстав не виплати пенсії позивачу з 14 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 200 470,89 грн відповідачем не надано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач має право на отримання нарахованої пенсії за спірний період без відтермінування такої виплати, як наслідок, бездіяльність відповідача, яка виразилася у відтермінуванні виплати позивачу зазначеної заборгованості є протиправною тобто, такою, що порушує право позивача на своєчасне отримання належних йому пенсійних виплат.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

На підставі статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Стаття 46 Закону № 1058 передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 03 травня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Верховний Суд України у своїх судових рішеннях неодноразово вказував, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиплату пенсії позивачу було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058, тому бездіяльність відповідача є протиправною і пенсійний орган зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість з пенсії.

Є неприйнятними доводи апелянта, що даний спір виник у зв`язку із невиконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 200/1854/24.

Предметом позову у справі № 200/1854/24 було зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1115 від 14.02.2024, з зарахуванням до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди з 08.02.1995 по 12.02.1995, з 03.03.1995 по 18.03.1995, з 01.05.1995 по 02.05.1995, з 01.09.1995 по 05.09.1995, з 16.10.1995 по 01.09.1996; з 01.01.2000 по 01.01.2000, з 01.02.2000 по 19.02.2000, з 01.06.2000 по 15.06.2000, з 01.09.2000 по 05.09.2000, з 01.01.2001 по 20.01.2001, 01.05.2001 по 14.05.2001, з 01.06.2001 по 13.06.2001, 01.10.2004 по 06.10.2004, з 01.02.2005 по 08.02.2005, з 01.03.2005 по 12.03.2005, з 01.06.2005 по 14.06.2005, з 01.09.2005 по 09.09.2005, з 01.12.2005 по 20.12.2005, з 01.04.2006 по 25.04.2006, з 01.05.2006 по 18.06.2006, з 01.10.2008 по 02.10.2008, з 01.03.2010 по 01.03.2010, з 01.04.2011 по 01.04.2011, з 01.05.2011 по 01.05.2011, з 15.11.2013 по 21.11.2013, з 01.12.2013 по 22.12.2013, з 01.01.2014 по 15.01.2014, з 01.05.2017 по 01.05.2017, з 01.07.2017 по 01.07.2017, з 18.10.2017 по 30.10.2017.

Проте, предметом розгляду цієї справи є правомірність невиплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 14 грудня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 200 470 (двісті тисяч чотириста сімдесят) грн 89 коп.

Отже, в межах справи № 200/1854/24 не розглядалось питання нарахування та виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу заборгованості з пенсії, за спірний період не надавалась оцінка розміру такої заборгованості та порядку її виплати.

Таким чином, у спірних правовідносинах відсутній спір у зв`язку із невиконанням судового рішення у справі № 200/1854/24.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/31345/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/31345/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 15 квітня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв