Справа № 560/12680/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12680/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

15 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 10.01.2023 по 13.01.2023, з 14.01.2023 по 25.01.2023, з 26.02.2023 по 02.02.2023, з 02.02.2023 по 09.02.2023, з 07.03.2023 по 17.03.2023, з 05.04.2023 по 09.06.2023, з 12.07.2023 по 18.08.2023, з 11.11.2023 по 08.12.2023, з 04.01.2024 по 22.01.2024, з 21.02.2024 по 04.03.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 10.01.2023 по 13.01.2023, з 14.01.2023 по 25.01.2023, з 26.01.2023 по 02.02.2023, з 02.02.2023 по 09.02.2023, з 07.03.2023 по 17.03.2023, з 05.04.2023 по 09.06.2023, з 12.07.2023 по 18.08.2023, з 24.10.2023 по 10.11.2023, з 11.11.2023 по 08.12.2023, з 04.01.2024 по 22.01.2024, з 21.02.2024 по 04.03.2024, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Позов мотивований тим, що відповідач не виплатив позивачу в повному розмірі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що для виплати додаткової винагороди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я має бути пов`язаним саме з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини. Але з документів, наданих до позову не вбачається підтвердження відповідної обставини. Крім того, позивачем не було використано досудовий спосіб захисту порушених прав, що свідчить про передчасність позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 693/11450 від 16.11.2023, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 09.01.2023 отримав бойову травму, а саме: "мінно-вибухове" поранення важкого ступеню, вогнепально-осколкове сліпе поранення лівої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини діафіза великогомілкової кістки з наявністю стороннього тіла, закритого перелому першої, другої, третьої п`ясткових кісток лівої кисті зі зміщенням уламків, закритий багатоуламковий перелом проксимальної фаланги першого пальця лівої кисті з незначним зміщенням уламків.

Вищезазначені травми отримав за обставин: безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі 3 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту Терни, Донецької області, на території України, в результаті обстрілу з артилерії, перебуваючи у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кевларова каска).

Зазначено, що в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував.

У зв`язку з отриманням поранення, позивач проходив тривале лікування: з 10.01.2023 по 13.01.2023, з 14.01.2023 по 25.01.2023, з 26.01.2023 по 02.02.2023, з 02.02.2023 по 09.02.2023, з 07.03.2023 по 17.03.2023, з 05.04.2023 по 09.06.2023, з 12.07.2023 по 18.08.2023, з 11.11.2023 по 08.12.2023, з 04.01.2024 по 22.01.2024, з 21.02.2024 по 04.03.2024.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №676 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.01.2023 по 13.01.2023.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3319 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 14.01.2023 по 25.01.2023.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6973 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.01.2023 по 02.02.2023.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9301 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 02.02.2023 по 09.02.2023.

Відповідно до виписних епікризів медичної карти стаціонарного хворого №432 та №629 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 07.03.2023 по 17.03.2023 та з 05.04.2023 по 09.06.2023.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1260/382 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 12.07.2023 по 18.08.2023.

Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №1960 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 11.11.2023 по 08.12.2023.

Згідно з виписками із медичної карти стаціонарного хворого №59/11 та №366/84 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 04.01.2024 по 22.01.2024 та з 21.02.2024 по 04.03.2024.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення виплати додаткової винагороди в повному обсязі у спірні періоди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Разом з тим, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустках для лікування за станом здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №693/11450 від 16.11.2023.

Судом встановлено, що позивач відповідно до вказаної довідки за обставин: безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі 3 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту Терни, Донецької області, на території України, в результаті обстрілу з артилерії, перебуваючи у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кевларова каска) отримав бойову травму.

За періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні: з 10.01.2023 по 13.01.2023, з 14.01.2023 по 25.01.2023, з 26.01.2023 по 02.02.2023, з 02.02.2023 по 09.02.2023, з 07.03.2023 по 17.03.2023, з 05.04.2023 по 09.06.2023, з 12.07.2023 по 18.08.2023, з 11.11.2023 по 08.12.2023, з 04.01.2024 по 22.01.2024, з 21.02.2024 по 04.03.2024 позивачу не здійснювалась виплата додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168.

В даному випадку, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Колегія суддів враховує, що сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди у вказаних періодах.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у періоди з 10.01.2023 по 13.01.2023, з 14.01.2023 по 25.01.2023, з 26.01.2023 по 02.02.2023, з 02.02.2023 по 09.02.2023, з 07.03.2023 по 17.03.2023, з 05.04.2023 по 09.06.2023, з 12.07.2023 по 18.08.2023, з 11.11.2023 по 08.12.2023, з 04.01.2024 по 22.01.2024, з 21.02.2024 по 04.03.2024 позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині ніким не оскаржується.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року відповідає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.