Справа № 120/9665/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9665/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

15 квітня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Карпенка С. С.,

представника відповідача: Пенської О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницька будівельна компанія" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницька будівельна компанія" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 03.07.2024 №, №, №, №.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2025 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в зв`язку з ненаданням позивачем первинних документів, контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що витрати на проведення ремонту основних засобів включаються до складу витрат підприємства. Підставою для збільшення первісної вартості основних засобів є саме поліпшення об`єкта, тобто модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо, а не ремонт.

В матеріалах справи відсутні докази проведення позивачем робіт, пов`язаних з поліпшенням об`єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо). Ремонт не є поліпшенням об`єкта.

При цьому саме керівництво підприємства визначає, які роботи вважаються поліпшенням об`єкта основних засобів, а які пов`язані з підтримкою їх в робочому стані.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податків та визнати ці суми не підтвердженими документально.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 11.03.2025 о 09:50 год.

10.03.2025 до суду надійшла заява позивача про перенесення розгляду справи.

На підставі заяви розгляд справи перенесено на 18.03.2025 о 10:10 год.

18.03.2025 до суду надійшло клопотання позивача про перенесення розгляду справи.

Розгляд справи перенесено на 01.04.2025 о 09:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Товариство з обмеженою відповідальністю Хмільницька будівельна компанія перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, є платником податків і зборів.

Видами діяльності товариства є, зокрема 42.11. Будівництво доріг і автострад.

На підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 12.04.2024 року № 1843к, проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю Хмільницька будівельна компанія з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2021 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.07.2021 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 27.05.2024 № 21573/02-32-07-01/34680933 (далі Акт перевірки) відповідно до якого встановлено порушення:

1) пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 Запаси, Положення (стандарт) бухгалтерського 7 Основні засоби, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1374642 гри. в тому числі: за 2021 рік (3-4 кв) занижено податок прибуток на суму 397832 грн; за 2022 рік завищено збиток на суму 695743 грн та занижено податок на прибуток на суму 250731 грн; за 2023 рік занижено податок прибуток на суму 726079 грн.

2) п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, 187.7 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 , п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 всього в сумі 2074642 грн., в тому числі:

по декларації за жовтень 2021 року занижено на суму 240690 грн;

по декларації за листопад 2021 року занижено на суму 241255 грн;

по декларації за грудень 2021 року занижено на суму 522086 грн;

по декларації за січень 2022 року завищено на суму 33609 грн;

по декларації за лютий 2022 року завищено на суму 583 грн;

по декларації за березень 2022 року завищено на суму 83333 грн;

по декларації за квітень 2022 року завищено на суму 243478 грн;

по декларації за травень 2022 року завищено на суму 91414 грн;

по декларації за липень 2022 року занижено на суму 200157 грн;

по декларації за грудень 2022 року занижено на суму 290089 грн;

по декларації за серпень 2023 року занижено на суму 150000 грн;

по декларації за вересень 2023 року занижено на суму 162235 грн;

по декларації за грудень 2023 року занижено на суму 720547 грн;

3) пункт 201.10 Податкового кодексу України, а саме ТОВ Хмільницька будівельна компанія не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за результатом здійснення вищевказаних операцій, що не є господарською діяльністю платника податку в обсязі проведених операцій, а саме:

31.12.2021 в обсязі 1448931,78 грн, ПДВ 289786,35 грн;

31.12.2022 в обсязі 1450442,81 грн, ПДВ 290088,56 грн;

31.12.2023 в обсязі 3602736,81 грн, ПДВ 720547,36 грн.

Виявлені порушення слугували підставою для прийняття податкових повідомлень - рішень від 03.07.2024, а саме:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 3111963 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2074642 грн, штраф 1037321 грн;

№ , яким позивачу нараховано штрафні санкції 10200 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму загального обсягу постачання (без ПДВ) на суму 6502111,40 грн.;

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 1863048 грн, в тому числі: 1374642 за основним зобов`язанням, 488406 грн. штрафні санкції;

№, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період, за який подано декларацію - 1-4 квартал 2022 року, на 695743 грн.

ТОВ Хмільницька будівельна компанія, не погодившись з висновками акту перевірки від 27.05.2024 №21573/02-32-07-01/34680933, подало заперечення на вказаний акт, до яких долучено копію оборотно сальдової відомості по рахунку 201 в розрізі контрагента ФОП ОСОБА_1 , копію акту списання №ХМ-0000170 від 31.12.2021 та копію акту списання №ХМ-0000081 від 31.08.2021.

Розглянувши подані заперечення та матеріали перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято рішення відповідно до якого висновки, наведені в акті планової виїзної документальної перевірки ТОВ Хмільницька будівельна компанія від 27.05.2024 №21573/02-32-07-01/34680933, залишено без змін, а заперечення ТОВ Хмільницька будівельна компанія ( вхідний №30636/6 від 14.06.2024 ) без задоволення, про що ТОВ Хмільницька будівельна компанія повідомлено листом від 28.06.2024 №30631/6/02-32-07-01-14.

Відтак, не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом щодо їх оскарження.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пунктів 44.1 та 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність від 16.07.1999, згідно зі статтею 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Так, надаючи оцінку висновку податкового органу, що ТОВ "Хмільницька будівельна компанія" занижено податок на прибуток на загальну суму 1374642 грн., в тому числі: за 2021 рік (3 - 4 квартал) занижено податок прибуток на суму 397832 грн; за 2022 рік завищено збиток на суму 695743 грн та занижено податок на прибуток на суму 250731 грн; за 2023 рік занижено податок прибуток на суму 726079 грн, суд зауважує наступне.

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено заниження ТОВ "Хмільницька будівельна компанія" задекларованих у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування», а саме: за 2021 рік (3-4 квартал) занижено прибуток на суму 2210178 грн., за 2022 рік завищено збиток на суму 695743 грн та занижено прибуток на суму 1392952 грн, за 2023 рік занижено прибуток на суму 4033770 грн.

Перевіркою відображеного у рядку 2050 Звіту про фінансові результати « Собівартість реалізованої продукції ( товарів, робіт, послуг )» за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 в сумі 131186500 грн, встановлено, що на формування даного показника мало вплив визначення собівартості реалізованих робіт і послуг.

Проведеною перевіркою відображеного показника за вказаний період у сумі 131186500 грн. встановлено завищення задекларованих ТОВ "Хмільницька будівельна компанія" показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати « Собівартість реалізованої продукції ( товарів, робіт, послуг )» всього на суму 8332643 грн.

Відповідно до висновків акту перевірки, в порушення пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 Запаси, Положення (стандарт) бухгалтерського 7 Основні засоби, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати, підприємством до собівартості реалізованої продукції віднесено вартість матеріалів в загальній сумі 1830532,06 грн, які повинні бути віднесені до збільшення вартості групи основних засобів, або створення (збільшення) групи ремонтів основних засобів з метою подальшої їх амортизації.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що протягом періоду з 01.07.2021 по 31.12.2023 підприємством проводилося списання матеріальних цінностей на проведення ремонту приміщень та ремонту орендованих основних засобів. В бухгалтерському обліку дані операції відображено проведенням Дт 91 Загальногосподарські витрати Кт 201 Сировина та матеріали. В подальшому закриття даних витрат здійснювалося бухгалтерським проведенням Дт 90 Собівартість реалізації Кт 91 Загальногосподарські витрати в результаті чого проводилося безпідставне завищення показника собівартості реалізації відображеного в рядку 2050 Звіту про фінансові результати Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з п.п. 14.1.138. п. 14.1 ст. 14 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин, наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 20000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20 000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92 зі змінами та доповненнями (далі - Положення (стандарт) БО 7, ПСБО 7), а також урегульовано Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561 ( далі Методрекомендації №561 ).

Згідно з п. 32 Методрекомендацій № 561 вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

Таким чином, Методрекомендації, підтверджуючи включення вказаних робіт (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо) до поліпшення, вказують на те, що такі роботи мають бути спрямовані на підвищення техніко-економічних можливостей об`єкта, та містять такі приклади поліпшення:

- модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;

- заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);

- впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати;

- добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

Найпоширенішими видами поліпшення будівель і споруд є реконструкція та добудова.

Визначення реконструкції наведено в п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014: це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, унаслідок чого змінюються основні техніко-економічні показники (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, яку виготовляють, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів тримальних та огороджувальних конструкцій і призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта загалом або його частин (за умови їх автономності).

Що ж стосується ремонту, то його сутність зазначено в п. 15 ПСБО 7 та п. 33 Методрекомендацій №561, тобто це операції, які здійснюють для підтримання об`єкта в робочому стані ( технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо) й одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання.

В листі Мінрегіонрозвитку від 15.07.2009 № 9/9-1056 надано роз`яснення щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів. Так, поточний ремонт це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей і запобігання передчасному зносу конструкцій та інженерного обладнання.

Згідно з приписами п. 15 ПСБО 7 витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, включаються до складу витрат.

Такі ж положення закріплено і в п. 33 Методрекомендацій №561.

Отже, головним критерієм для розмежування поліпшення й ремонту є факт одержання майбутніх економічних вигід, який визначають ще на початковому етапі проведення ремонтно-будівельних робіт.

В свою чергу, рішення про характер та ознаки здійснюваних підприємством робіт ухвалює керівник підприємства, зважаючи на результати аналізу ситуації та суттєвість таких витрат.

Так, п. 30 Методрекомендацій №561 визначає, що рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування. Сумою очікуваного відшкодування вважається найбільша з двох оцінок: чиста вартість реалізації або теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від використання основних засобів, включаючи його ліквідаційну вартість.

Так, в обгрунтування тверджень, що усі проведені товариством роботи є ремонтом та призначені для підтримання об`єктів основних засобів (власних та орендованих) в придатному для використання стані, позивач посилається на акти списання: №ХМ-0000166 від 30.09.21 р., №ХМ-0000168 від 31.12.21 р., №ХМ-0000170 від 31.12.21 р., №ХМ-0000043 від 30.06.22 р., №ХМ-0000106 від 30.06.22 р., №ХМ-0000027 від 30.06.23 р., №ХМ-0000104 від 30.06.23 р., №ХМ-0000003 від 30.09.23 р., які, як зазначає позивач, оформлювались під час проведення ремонтних робіт. Позивач вказує, що в кожному із зазначених актів списання зафіксована причина списання, а саме ремонт відповідного об`єкту основних засобів, зафіксований характер проведених робіт поточний ремонт, зафіксовано рішення керівництва про віднесення витрат на видатки поточного періоду (зазначений рахунок для бухгалтерського обліку витрат 910 «Загальновиробничі витрати»). Відтак позивач вважає, що витрати на проведення ремонтних робіт обгрунтовано включені товариством до складу витрат звітного періоду згідно з приписам п. 15 НП(С)БО 7, п. 30, 33 Методичних рекомендацій.

Надаючи оцінку вказаним актам списання, як доказу щодо проведення товариством поточного ремонту, суд зауважує таке.

У всіх вказаних актах списання, як причина списання товарно- матеріальних цінностей, зазначено поточний ремонт, а саме згідно з актом:

№ХМ-0000166 від 30.09.21 поточний ремонт приміщення для приймання їжі, за яким списано ТМЦ на загальну суму 60165,51 грн, зокрема кухню «Шато» вартістю 26744,17 грн,

№ХМ-0000168 від 31.12.21 р. поточний ремонт обладнання для освітлення території вул. Промислова, за яким списано ТМЦ на загальну суму 199651,85 грн, зокрема світильники ДТУ18-У-150-001 на суму 187815,60 грн,

№ХМ-0000170 від 31.12.21 р. поточний ремонт АБЗ ДС 158 (утеплення), за яким списано ТМЦ на загальну суму 642251,04 грн, зокрема 1 ПБ10-ПБ54.2.12 22-11,5 К7в на суму 114366 грн, арматуру 8 на суму 31718 грн., арматуру 10 на суму 72080 грн, арматуру 10 мм А500 на суму 56562 грн, арматуру 12 на суму 56656 грн, тощо,

№ХМ-0000043 від 30.06.22 р. поточний ремонт установки АБЗ ДС 158, за яким зокрема списано ТМЦ на загальну суму 761881,66 грн, зокрема барабан ДС 158 на суму 296067 грн, ролик опорний Д588 на суму 39090 грн, установка приймальна ДС -158 на суму 64100 грн, бітумний насос Д185 на суму 55600 грн, установка насосна Д506 А на суму 62000 грн, лопасть ДС-158 на суму 59850 грн тощо,

№ХМ-0000106 від 30.06.22 р. поточний ремонт приміщення для працівників охорони, за яким списано ТМЦ на загальну суму 94093,19 грн, зокрема газобетоні блоки на суму 34015 грн, 29595 грн, 16184 грн тощо,

№ХМ-0000027 від 30.06.23 р. - поточний ремонт установки АБЗ ДС 158, за яким списано ТМЦ на загальну суму 278640,35 грн, зокрема автоматичний блоковий дизельний пальник з шафою керування на суму 35500 грн, комп`ютерну систему управління ділянкою дозування суміші на суму 191666 грн.,

№ХМ-0000104 від 30.06.23 р. поточний ремонт кран балки для ремонту техніки, за яким списано ТМЦ на загальну суму 82674,53 грн, зокрема швелера на суму 51390 грн та 23359 грн, тощо,

№ХМ-0000003 від 30.09.23 р. - поточний ремонт установки АБЗ ДС 158, за яким списано ТМЦ на загальну суму 208238,16 грн, зокрема агрегат топковий на суму 120575 грн, електрообладнання для управління топковим агрегатом на суму 44042 грн., тощо.

На підтвердження інформації зазначеної у вказаних актах списання, позивачем не надано відомостей виконаних робіт (які мали б бути оформлені виходячи з доводів позивача, що підприємство проводило відповідні роботи власними силами), де було б зазначено вид і найменування робіт, послуг, інвентарний номер основних засобів, кількість і ціна використаних ТМЦ, і з таких відомостей можливо було б встановити, що проведені роботи свідчать саме про здійснення поточного ремонту.

При цьому певні товарно матеріальні цінності, вказані у вищезазначених актах списання, не можуть свідчити про їх використання для поточного ремонту, а фактично є окремими об`єктами основних засобів, а характер проведених робіт (зокрема утеплення приміщення, будівлі) вказує на поліпшення основних засобів, що збільшує майбутні економічні вигоди від використання такого об`єкта.

Судом першої інстанції правильно враховано, що в бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному, при цьому, насамперед, враховується характер проведення останніх та вплив на первісну вартість та первісно очікувані майбутні економічні вигоди від використання цього об`єкта.

Так, витрати, які здійснюються для підтримки об`єкта в робочому стані й отримання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання включаються до складу витрат поточного періоду на підставі акта виконаних робіт.

В той же час, у разі якщо за наслідками понесених витрат на ремонтні роботи відбулось поліпшення основного засобу, внаслідок чого, зокрема, зростає очікуваний термін корисного використання такого об`єкта, такі витрати слід відносити до капітальних інвестицій. Аналогічними є наслідки і у разі, якщо відбувається заміна окремого важливого компонента (частини) основного засобу, термін корисного використання якого відрізняється від терміну корисного використання такого основного засобу.

При цьому судом першої інстанції правильно зауважено, що позивачем не надано розпорядчого документу ( наказу тощо ), в якому було б зафіксовано рішення керівника підприємства про проведення робіт з ремонту або поліпшення.

Водночас необхідність проведення відповідних робіт ( ремонту, технічного обслуговування) має визначатися виходячи з певних даних, які можуть бути встановлені, до прикладу, на підставі огляду об`єкту та складання відомостей дефектів (дефектного акту, дефектної відомості ) щодо кожного об`єкту, що підлягає ремонту.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

В ході судового розгляду справи, представники позивача не надали обгрунтованих пояснень щодо того, які саме з первинних документів, окрім актів списання, які б підтверджували реальність та характер проведених робіт ( поточний ремонт ) та підстави віднесення витрат на витрати звітного періоду, надавались позивачем головним державним інспекторам в ході проведення перевірки або разом з запереченнями на акт перевірки, проте залишились поза увагою відповідача.

Згідно з приписами п. 29 Методрекомендацій №561 приймання закінчених робіт з ремонту і поліпшення основних засобів (модернізація, добудова, реконструкція тощо) оформлюється актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів.

Так, приймання об`єкта основних засобів після закінчення ремонту, реконструкції та модернізації оформляється типовою формою №ОЗ-2 «Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих і модернізованих об`єктів», яка затверджена наказом Мінстату від 29.12.1995 № 352 «Про затвердження типових форм первинного обліку». Такий акт складається в одному примірнику якщо ремонт здійснювався силами самого підприємства; у двох примірниках якщо до ремонту, реконструкції або модернізації об`єкта основних засобів залучалося стороннє підприємство. Акт підписується головним бухгалтером і затверджується керівником підприємства.

Проте, відповідних доказів ( дефектні відомості/ акти, наказ керівника, в якому зафіксовано рішення про проведення ремонту або поліпшення, відомості виконаних робіт, акти приймання закінчених робіт, тощо ), які б дали суду можливість встановити, який саме характер носили проведені ремонтні роботи, чи правильно позивачем визначено проведені роботи як ремонт, а не поліпшення, позивачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до п. 15.4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (далі - П(С)БО 16 Витрати), до складу загальновиробничих витрат відносяться, зокрема витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Разом з тим, п. 15 П(С)БО 16 Витрати не передбачено віднесення до складу загальновиробничих витрат вартості витрат на капітальні інвестиції в об`єкти основних засобів, що амортизуються.

Згідно з п. 17 П(С)БО 16 Витрати, витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Відповідно до п. 18 П(С)БО 16 Витрати до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо).

Таким чином, витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість) є капітальними інвестиціями в об`єкти основних засобів, що амортизуються.

Тобто всі витрати, понесені у зв`язку з поліпшенням об`єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція) відносяться на збільшення первісної вартості об`єкта.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість висновків контролюючого органу, що викладені в акті перевірки, що позивачем безпідставно, в порушення вимог пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положення (стандарт) бухгалтерського 7 Основні засоби, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати, віднесено до собівартості реалізованої продукції вартість матеріалів в загальній сумі 1830532,06 грн, які, виходячи з встановлених обставин, повинні бути віднесені до збільшення вартості групи основних засобів, або створення (збільшення) групи ремонтів основних засобів з метою подальшої їх амортизації.

Щодо другого порушення, в акті перевірки зазначено, що на порушення пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст. 1, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 Запаси, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати, підприємством до собівартості реалізованої продукції віднесено вартість матеріалів в загальній сумі 6502111 грн, використання яких в господарській діяльності підприємства не підтверджено первинними документами.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що протягом періоду з 01.07.2021 по 31.12.2023 ТОВ Хмільницька будівельна компанія проводило списання на витрати діяльності будівельних та інших матеріалів, придбаних у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (номенклатура товарів, кількість та обсяг списання в розрізі відповідних періодів відображені в акті перевірки на сторінках 13-22).

Перевіркою встановлено, що дані будівельні матеріали в бухгалтерському обліку списувалися на витрати діяльності бухгалтерськими проведеннями: Дт рах. 91 Загальногосподарські витрати Кт рах. 201 Сировина та матеріали; Дт рах. 23 Виробництво Кт рах. 201 Сировина та матеріали.

В подальшому закриття даних витрат здійснювалося бухгалтерським проведенням Дт 90 Собівартість реалізації Кт 91 Загальногосподарські витрати та Кт 23 Виробництво, в результаті чого проводилося безпідставне завищення показника собівартості реалізації відображеного в рядку 2050 Звіту про фінансові результати Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Як зазначено в акті від 27.05.2024, до перевірки не надано первинні документи (Акти на списання та використання матеріалів, акти про вартість будівельних робіт, підсумкові відомості використаних ресурсів та ін.), які підтверджують їх використання в господарській діяльності ТОВ Хмільницька будівельна компанія.

Крім того, проведеною перевіркою за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 встановлено заниження задекларованих показників у рядку 4.1 Б Декларації « Нараховано податкових зобов`язань» всього на суму 1300422,00 грн, в тому числі по декларації за грудень 2021 року на суму 289786 грн, за грудень 2022 року на суму 290089 грн, за грудень 2023 року на суму 720547 грн.

На порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України ТОВ Хмільницька будівельна компанія не проведено нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за операціями списання будівельних матеріалів, що використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків. А на порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України ТОВ Хмільницька будівельна компанія не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну за результатом здійснення вищевказаних операцій, що не є господарською діяльністю платника податків в обсязі проведених операцій.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Положеннями п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів та послуг; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 200.1 ст. 201 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спір між сторонами виник щодо реальності використання придбаних позивачем товарів у ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку та, відповідно, впливу таких на формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість та права на віднесення витрат по їх придбанню до складу витрат діяльності.

Так, в підтвердження використання в господарській діяльності придбаних будівельних та інших матеріалів позивач посилається на акти списання, вказуючи, що в актах на списання і подібних документах відображається вартість використаних будівельних матеріалів по кожному об`єкту будівництва та/або по кожному проведеному ремонту основних засобів.

Використання у господарській діяльності будівельних матеріалів, придбаних у ФОП ОСОБА_2 , підтверджується наступними актами на списання, які в повному обсязі надавалися на перевірку: №ХМ-0000170 від 31.12.21 р., №ХМ-0000106 від 30.06.22 р., №ХМ-0000104 від 30.06.23 р., №ХМ-0000081 від 31.08.21 р., №ХМ-0000095 від 02.09.21 р., №ХМ-0000097 від 01.10.21 р., №ХМ-0000123 від 25.10.21 р., №ХМ-0000138 від 19.09.22 р., №ХМ-0000109 від 30.09.22 р., №ХМ-0000018 від 03.04.23 р., №ХМ-0000019 від 20.04.23 р., №ХМ-0000025 від 09.06.23 р., №ХМ-0000045 від 27.06.23 р., №ХМ-0000051 від 15.08.23 р., №ХМ-0000096 від 03.09.23 р., №ХМ-0000098 від 05.09.23 р., №ХМ-0000100 від 29.09.23 р., №ХМ-0000102 від 12.12.23 р.

Використання у господарській діяльності будівельних матеріалів, придбаних у ФОП ОСОБА_1 , підтверджується наступними актами на списання, які в повному обсязі надавалися на перевірку: №ХМ-0000102 від 12.12.23 р., №ХМ-0000091 від 13.12.23 р., №ХМ-0000038 від 27.11.23.

Проте відомості наведені в таких актах не дають змоги встановити дійсний зміст господарських операцій, їх реальність, відповідність зазначених в актах робіт умовам господарських договорів на виконання яких вони вчинялися, чи відбувався фактичний рух активів.

Відтак позивачем не надано належних первинних документів, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку та які містили б відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Натомість суд приймає доводи податкового органу, що будівельні матеріали в бухгалтерському обліку позивача списувалися на витрати діяльності, при цьому не було надано до перевірки належних первинних документів, які б підтверджували їх використання в господарській діяльності ТОВ Хмільницька будівельна компанія, в результаті чого проводилося безпідставне завищення показника собівартості реалізації.

Таким чином, контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення рішення № форми «Р» від 03.07.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток та № форми «П» від 03.07.2024, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

В свою чергу, виходячи з вищевстановлених обставин, є обґрунтованим і висновок, що ТОВ Хмільницька будівельна компанія не проведено нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за операціями списання будівельних матеріалів, що використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, чим порушено п. 198.5 ст. 198 ПК України, а на порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України ТОВ Хмільницька будівельна компанія не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну за результатом здійснення вищевказаних операцій. За наслідком чого податковим органом правомірно винесено податкове повідомлення рішення № форми «Р» від 03.07.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, та № форми «ПН» від 03.07.2024, яким застосовано штраф за не складання та не реєстрацію податкових накладних на суму загального обсягу постачання ( операції умовного продажу).

Щодо третього порушення, в акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 в загальній сумі 830044 грн встановлено завищення відображених у рядку 11.1 Б Декларацій Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою всього на суму 261829 грн, в тому числі по декларації за вересень 2021 року завищено на суму 714245,36 грн, а по декларації за січень 2022 року занижено на суму 452416,62 грн.

На порушення п. 198.2 ст. 198, п. 201.12 ст. 201 платником віднесено до складу податкового кредиту рядка 11.1 Б Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою ПДВ згідно вантажних митних декларації за операціями із ввезення дорожньо-будівельної техніки із-за меж митного кордону України, які проводилися у 2020 році на загальну суму 714245,36 грн., а саме за ВМД №UA500020/2020/212991 від 08.05.2020 року на суму ПДВ 164129,22 грн, за ВМД №UA500020/2020/221911 від 03.08.2020 року на суму ПДВ 195972,98 грн та за ВМД №UA500020/2020/236650 від 30.11.2020 року на суму ПДВ 354143,16 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що в декларації за січень 2022 року підприємством не відображено в рядку 11.1 Б Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою ПДВ сплачене митним органам в сумі 452416,62 грн за операцією із ввезення на митну територію України згідно ВМД №401020/2022/002729 від 24.01.2022 року на підставі контракту, укладеного з нерезидентом ALTKON Equipment B.V. (Нідерланди). Сплата ПДВ в сумі 452416,62 грн підтверджується платіжною інструкцією №1427 від 24.01.2022 року на суму 452500 грн.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату ПДВ.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПКУ) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених ст. 50 ПКУ), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 ПКУ).

Отже, у разі якщо платником ПДВ при імпорті товарів, основних фондів сплачені суми ПДВ, зазначені у митній декларації, помилково не були включені до складу податкового кредиту, то платник ПДВ має можливість суми сплаченого ПДВ включити до податкового кредиту шляхом подання уточнюючого розрахунку (з урахуванням строків давності) до проведення перевірки.

При цьому платником податків до проведення перевірки не було подано уточнюючого розрахунку (з урахуванням строків давності) щодо включення до податкового кредиту сум сплаченого ПДВ.

Відтак, податковим органом було самостійно визначено суми грошових зобов`язань і обґрунтовано зроблено висновок, що ТОВ Хмільницька будівельна компанія завищено показник у рядку 11.1 Б Декларацій Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою всього на суму 261829 грн, в тому числі по декларації за вересень 2021 року завищено на суму 714245,36 грн, а по декларації за січень 2022 року занижено на суму 452416,62 грн.

Таким чином податкове повідомлення рішення № форми «Р» від 03.07.2024 в частині визначення грошових зобов`язань з ПДВ за вищезазначеним порушенням ( віднесення до складу податкового кредиту ПДВ за операціями із ввезення дорожньо будівельної техніки із-за меж митного кордону України, які проводились у 2020 році, без подання уточнюючого розрахунку ) є обгрунтованим.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що хоча позивачем оскаржується винесене податкове повідомлення рішення № від 03.07.2024 в повному обсязі, проте обґрунтування позивача не містять жодних доводів в спростування встановлених відповідачем і інших порушень при визначені податкових зобов`язань з ПДВ, в результаті чого такі було занижено платником. А за наслідком встановлених порушень податковим органом було донараховано податкові зобов`язання з ПДВ у відповідних сумах (основний платіж 200157 грн та штраф 100079 грн; основний платіж 150000 грн та штраф 75000 грн; основний платіж 162235 грн та штраф 81117 грн), які входять в загальну суму донарахованих зобов`язань 3111963 грн, в тому числі 2074642 основний платіж, 1037321 штрафні санкції. В цій частині встановлених порушень не наведено зауважень ( спростувань ) і в запереченнях на акт перевірки, які подані позивачем. Відтак, висновки відповідача, викладені в акті перевірки щодо таких порушень, позивачем не заперечуються, не спростовуються і, відповідно, не оскаржується в цій частині (основний платіж 200157 грн та штраф 100079 грн; основний платіж 150000 грн та штраф 75000 грн; основний платіж 162235 грн та штраф 81117 грн) винесене податкове повідомлення рішення № від 03.07.2024.

Наведені скаржником обґрунтування апеляційної скарги ідентичні тим, що були викладені у позові та яким надавалася правова оцінка в суді першої інстанції. Інших доводів, які б підтверджували правомірність заявлених у позові вимог позивачем не наведено.

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницька будівельна компанія" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.