Справа № 396/513/25
Суддя: Цесельська О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/513/25
Провадження № 2-а/396/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В., представника відповідача Крецула О.В., розглянувши під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року, посилаючись на те, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Із притягненням до адміністративної відповідальності він не погоджується, оскільки жодного правопорушення не вчиняв, а суть протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності.

Також в змісті постанови вказано, що він, як військовозобов"язани, порушуючи правила військового обліку, не надав відомості про зміни в майновому стані, не проходив у визначені терміни військово - лікарську комісію.

Таким чином, вважає безпідставним притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку із чим, просив скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн та провадження у справі закрити.

08.04.2025 представник відповідача надав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, оскільки позивач не пройшов ВЛК. Просив у задоволені позову відмовити.

Під час судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги, з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача під час судового розгляду підтримав заперечення позовних вимог, викладені у відзиві, вказав, що було виправлено описку, допущену в оскаржуваній постанові, шляхом виправлення першого речення першого абзацумотивувальної частини постанови та вона викладена в новій редакції: "12.03.2025 року о 07:53 годині в м. Новоукраїнка під час перевірки документів працівниками Національної поліції та представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що ОСОБА_1 , являючись військовозобов"язаним у період з 14.05.1991 року по 12.03.2025 року не проходив ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, оригінал справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 12.03.2025 року, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 194/2025 від 12.03.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.9).

Згідно із ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому, особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями і поширюється зокрема і на військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В постанові, яка оскаржується по справі про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року про притягнення позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП не зазначено дату та місце вчинення адміністративного правопорушення. Такі ж відомості відсутні і у змісті відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Внесення змін до оскаржуваної постанови постановою про виправлення описки від 04.04.2025 року не може бути прийнято судом до уваги, оскільки фактично посадовою особою було зазначено інший зміст правопорушення.

Крім того, в змісті оскаржуваної постанови відсутнє посилання на вчинення адміністративного правопорушення в особливий період, що є необхідною частиною складу зазначеного правопорушення.

Також в оскаржуваній постанові не зазначено про отримання позивачем направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів і не спростовані відповідачем.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року № 194/2025 є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 280, 283-284, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 194, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 194/2025 від 12.03.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повний текст рішення складено 15.04.2025 року.

Суддя: О. С. Цесельська