Справа № 520/3469/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року № 520/3469/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (вул.Героїв Майдану,32, м.Львів, ) про визнання недійсним контракту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, який в якому просить суд:

-визнати недійним контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військово-навчального підрозділу закладу вищої освіти від 28.09.2024р. укладений між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного;

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 28.09.2024р. між ОСОБА_1 та Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, було укладено контракт про проходження військової служби(навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового підрозділу закладу вищої освіти. Контракт набрав чинності відповідно до Наказу №95ЕС від 28.09.2024р., яким ОСОБА_1 зараховано на 1-й курс денної форми навчання для потреб державної прикордонної служби України і призначено курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії. Наказом №110-К від 08.11.2024р.(по особовому складу) Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів 1 курсу через небажання продовжувати навчання(за власним бажанням), достроково розірвано контракт, звільнено із займаної посади та призначено стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти міжнародного центру миро творчості та безпеки. Наказом №409 від 08.11.2024р. Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_1 , курсанта навчального курсу ракетних військ і артилерії, відрахованого через небажання проджовжувати навчання(за власним бажанням) з числа курсантів 1 курсу наказом начальника стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти міжнародного центру миро творчості та безпеки від 08.11.2024р. №110-кс та призначеного на посаду стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_2 вважати таким, що справи і посаду здав та вибув для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період до нового місця служби. З 08.11.2024р. виключений зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного та всх видів забезпечення. Солдату ОСОБА_1 , відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 28.09.2024р. по 08.11.2024р. в сумі 10172,83грн.. Позивач зазначає, що підписуючи контракт вважав, що він поступив саме на навчання у вищому військовому навчальному закладі, а не на проходження військової служби. Про це свідчать як умови оспорюваного контракту(зокрема п.5п.1п.2 де мова йдеться про навчання а не військову службу), так і карта медичного огляду, в якій зазначено, що це медична карта кандидата на навчання в Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного. Тому він помилявся щодо обставин які мають істотне значення, а саме щодо того, що він після підписання контракту вступає не лише на навчання, а і військову службу, про що не було зазначено у контракті, а також помилявся стосовно наслідків, як укладення контракту так і його розірвання та стосовно прав і обов`язків сторін даного правочину, зокрема права відповідача не лише відрахувати курсанта, і направити його до військової частини для подальшого проходження військової служби і як наслідок обов`язку позивача відбути до військової частини для подальшого проходження служби. Враховуючи наведене вважає, що контракт повинен бути визнаний недійсним.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. Відповідач зауважив, що позивач власноручно заповнюючи контракт, кілька разів за його текстом зазначив своє військове звання «солдат», що свідчить про усвідомлення ним свого правового статусу, як військовослужбовця на дату укладання контракту. ОСОБА_1 знав та повністю усвідомлював, що він укладає контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України та на період перебування в Національній академії зобов`язується навчатися, наполегливо оволодити знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера. 07.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся з рапортом про відрахування його з числа курсантів Національній академії, через небажання продовжувати навчання(за власним бажанням) та відповідно до ч.11 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період і був призначений стрільцем-регулювальником. На теперішній час є таким, що самовільно залишив військову частину. Відповідач просить відмовити у позові.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

28.09.2024р. між ОСОБА_1 та Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, було укладено контракт про проходження військової служби(навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового підрозділу закладу вищої освіти.

Контракт набрав чинності відповідно до Наказу №95ЕС від 28.09.2024р., яким ОСОБА_1 зараховано на 1-й курс денної форми навчання для потреб державної прикордонної служби України і призначено курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії.

Наказом №110-К від 08.11.2024р.(по особовому складу) Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів 1 курсу через небажання продовжувати навчання(за власним бажанням), достроково розірвано контракт, звільнено із займаної посади та призначено стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти міжнародного центру миро творчості та безпеки.

Наказом №409 від 08.11.2024р. Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_1 , курсанта навчального курсу ракетних військ і артилерії, відрахованого через небажання продовжувати навчання(за власним бажанням) з числа курсантів 1 курсу наказом начальника стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти міжнародного центру миро творчості та безпеки від 08.11.2024р. №110-кс та призначеного на посаду стрільцем-регулювальником комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_2 вважати таким, що справи і посаду здав та вибув для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період до нового місця служби.

З 08.11.2024р. виключений зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного та всіх видів забезпечення. Солдату ОСОБА_1 , відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 28.09.2024р. по 08.11.2024р. в сумі 10172,83грн..

Позивач у позовній заяві зазначає, що підписуючи контракт вважав, що він поступив саме на навчання у вищому військовому навчальному закладі, а не на проходження військової служби. Про це свідчать як умови оскаржуваного контракту(зокрема п.5п.1п.2 де мова йдеться про навчання а не військову службу), так і карта медичного огляду, в якій зазначено, що це медична карта кандидата на навчання в Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного. Тому він помилявся щодо обставин які мають істотне значення, а саме щодо того, що він після підписання контракту вступає не лише на навчання, а і військову службу, про що не було зазначено у контракті, а також помилявся стосовно наслідків, як укладення контракту так і його розірвання та стосовно прав і обов`язків сторін даного правочину, зокрема права відповідача не лише відрахувати курсанта, і направити його до військової частини для подальшого проходження військової служби і як наслідок обов`язку позивача відбути до військової частини для подальшого проходження служби. Враховуючи наведене вважає, що контракт повинен бути визнаний недійсним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України від 06.12.1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України» (з наступними змінами та доповненнями; далі Закон №1934-XII) організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон 2232-XII), а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 6 ст. 2 вказаного Закону 2232-XII закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульований Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

За правилами частини третьої та п`ятої статті 25 Закону № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Статтею 25 Закону передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Судом встановлено, що 28.09.2024р. між ОСОБА_1 та Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, було укладено контракт про проходження військової служби(навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового підрозділу закладу вищої освіти. Контракт набрав чинності відповідно до Наказу №95ЕС від 28.09.2024р., яким ОСОБА_1 зараховано на 1-й курс денної форми навчання для потреб державної прикордонної служби України і призначено курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 15 розділу ІІ Положення № 1153/2008 одним із видів контрактів, які укладаються з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, є контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі контракт про навчання) письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання).

Пунктом 26 Положення визначено, що контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою. Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий у військовослужбовця.

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

вимог.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він помилявся щодо обставин які мають істотне значення, а саме щодо того, що він після підписання контракту вступає не лише на навчання, а і військову службу, про що не було зазначено у контракті, а також помилявся стосовно наслідків, як укладення контракту так і його розірвання та стосовно прав і обов`язків сторін даного правочину, зокрема права відповідача не лише відрахувати курсанта, і направити його до військової частини для подальшого проходження військової служби і як наслідок обов`язку позивача відбути до військової частини для подальшого проходження служби. Тому контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військово-навчального підрозділу закладу вищої освіти від 28.09.2024р. укладений між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, повинен бути визнаний недійним.

Враховуючи зазначене, суд виходить в наступного.

Відповідно до частину 1 та 2 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Схематично вплив обставин, які мають істотне значення, можливо відобразити таким чином: "немає істотної помилки - відсутнє вчинення правочину". Незнання закону не включено до переліку помилок, яким надається істотне значення. Це по суті є відображенням римського принципу ignorantia juris nocet (з лат. - незнання закону шкодить); поза віднесенням до обставин, які можуть бути розцінені як такі, що мають істотне значення, знаходиться мотив правочину. Мотив правочину - це стимул його вчинення і дозволяє встановити, чому саме особа вчинює правочин. Тому мотив, за яким вчинено правочин, правового значення не має. Хоча законодавець і вказує на допустимість надання мотиву правочину значення істотної помилки у випадках, встановлених у законі. Проте таких випадків на рівні норми закону законодавець не передбачив.

Матеріалами справи встановлено, що позивач власноручно заповнюючи контракт, кілька разів за його текстом зазначив своє військове звання «солдат», що свідчить про усвідомлення ним свого правового статусу, як військовослужбовця на дату укладання контракту. ОСОБА_1 знав та повністю усвідомлював, що він укладає контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України та на період перебування в Національній академії зобов`язується навчатися, наполегливо оволодіти знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера. 07.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся з рапортом про відрахування його з числа курсантів Національній академії, через небажання продовжувати навчання(за власним бажанням) та відповідно до ч.11 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період і був призначений стрільцем-регулювальником.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого, в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (вул.Героїв Майдану,32, м.Львів, ) про визнання недійсним контракту, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.