Справа № 187/1247/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 187/1247/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2024 (суддя Іщенко І.М.) в адміністративній справі позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить визнати незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №309965 від 25.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2024 поліцейським СР ППВП №10ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Опацьким М.М. винесено постанову серії ББА №309965 за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч. 4 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач керував транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки та за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування за постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Вважає, що постанова про притягнення його до відповідальності незаконна, оскільки він відстебнув пасок безпеки після зупинки автомобіля працівниками поліції, доказів протилежного не надано. При подальшій перевірці документів, було з`ясовано із Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року (справа № 187/437/24) його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, при цьому була відсутня відмітка про набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного, позивач просить скасувати зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення і закрити провадження у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2024 адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА №309965 від 25.06.2024 року, винесену поліцейським СР ПП ВП № 10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Опацьким М.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за та ч. 5 ст. 121 КУпАП скасовано.

Закрито справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не надано належної оцінки доводам та доказам наданим позивачем, які в сукупності підтверджують відсутність правопорушення. Зазначає, що як на підставу відмови у задоволенні позовної вимоги, суд послався на те, що позивачу було відомо про розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, що позивач та захисник були обзнайомлені належним чином про рішення суду у зв`язку із чим на постанову суду надійшла апеляційна скарга і адміністративна справа була направлена до суду апеляційної інстанції. Вважає ці висновки суду такими, що не відповідають дійсності, оскільки, як зазначалося в адміністративному позові та пояснювалося позивачем працівникам поліції, про винесення судом рішення від 29.05.2024, позивачу стало відомо від працівників поліції саме під час складання оскаржуваної постанови 25.05.2024 та наголошував на тому, що має намір оскаржити зазначене рішення суду. Оскільки рішення суду на той час не набрало законної сили, воно не може виконуватися і не тягне за собою настання будь-яких правових наслідків. Стверджує, що він вважається таким, що позбавлений права керування транспортними засобами лише з 23 серпня 2024 року, коли судом апеляційної інстанції біла винесена постанова про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 29 травня 2024 року по справі № 187/437/24 без змін, відповідно, станом на 25 червня 2024 року була відсутня подія правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ББА № 309965 від 25.06.2024 поліцейським СР ПП ВП № 10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Опацьким М.М. було винесено постанову серії ББА № 309965 в якій зазначено, що 25 червня 2024 року о 09 год. 30 хв. на автодорозі С041206 в с. Радісне Дніпровського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Tranzit, д.н.з. НОМЕР_1 з непристебнутим паском безпеки та будучи позбавлений права керування постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024, строком на 1 рік, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст.126, ч. 5ст. 121 КУпАП, за що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем здійснено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також, сам факт керування транспортним засобом за вказаних обставин не заперечується самим позивачем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В силу п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту -технічний талон); г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» визначена заборона на керування транспортними засобами особам, особами до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що постановою Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 29.05.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.1 КУпАП і призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, також кілька судових засідань було відкладено за його клопотанням та його захисника.

Отже позивач 25.06.2024 не мав права керування транспортними засобами. Відповідно дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що постанова Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 29.05.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.1 КУпАП і призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, станом на день винесення оскаржуваної постанови 25.06.2024 не набрала законної сили, колегія судді зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В постанові Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 29.05.2024 зазначено, що постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.08.2024 поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Петриківського райсуду від 29.05.2024 залишено без змін.

Відповідно до змісту вказаної постанови клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 29.05.2024 було вирішено судом апеляційної інстанції 23.08.2024 в судовому засіданні з одночасним розглядом апеляційної скарги по суті.

Таким чином, на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності він був позбавлений права керування транспортним засобом, через що колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач при розгляді справи про позбавлення права керування транспортним засобом позивач присутній не був, з постановою суду ознайомлений не був та її копію не отримував, колегія суддів не приймає, з таких підстав.

Колегія суддів зазначає, що позивач знав про існування відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та знав про розгляд справи в суді, про що зазначалося раніше, не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, а також результатами такого розгляду. Крім того, копія постанови у справі 187/437/24 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.06.2024.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 09.12.2024 у справі № 560/11679/22.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивач знаючи, що відносно нього складений протокол за ст. 130 КУпАП, не цікавився перебігом розгляду своєї справи, хоча мав таку можливість, не врахував той факт, що справа може бути розглянута без його участі, якщо він повідомлений належним чином, та він може бути позбавлений права керування, хоча повинен був і міг передбачити настання таких наслідків.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, відповідно відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко