Справа № 138/772/25
Суддя: Цибульський О. Є.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/772/25
Провадження №:2-а/138/38/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Цибульський О.Є., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Опольська Н.М. звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах ОСОБА_1 з вказаним вище позовом, подавши його в електронній формі через систему «Електронний суд».

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Опольська Н.М. про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнано неповажними причини пропуску строку та позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України та вказаною ухвалою позивачу наданий строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

28.03.2025 від представника позивача адвоката Опольської Н.М. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши зміст заяви, матеріали адміністративного позову, суд дійшов такого висновку.

Так, у своїй заяві представник позивача повторно просить суд поновити позивачу строк на звернення до суду з вказаним позовом, мотивуючи це тим, що відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства (ч. 1 ст. 285 КУпАП, п. 14 розділу ІІ Інструкції), яким регулюється процедура складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в частині не надсилання примірника оскаржуваної постанови позивачу. Також зазначила, що представник позивача Опольська Н.М. перебувала на лікарняному, у зв`язку із пологами, що підтверджується медичним висновком №2Е9Е-5379-М26В-75М9 від 06.01.2025, а тому зазначені обставини є поважними причинами пропуску звернення до суду. Зважаючи на викладене, просить суд поновити строк на звернення до суду із даним позовом.

У даній категорії справ строк для оскарження встановлюється ст.289 КУпАП. Так, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, в даному випадку законом передбачено, що скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня її винесення.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, який відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Зазначених вище висновків дійшла ВП ВС у своїй постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22).

У даному випадку представник позивача, обґрунтовуючи підстави подання позову поза строками, встановленими ст. 289 КУпАП, відзначає про те, що позивачу не було відомо про оскаржувану постанову та у період з 06.01.2025 по 11.05.2025 представник позивача Опольська Н.М. перебувала на лікарняному, у зв`язку із пологами, що підтверджується медичним висновком №2Е9Е-5379-М26В-75М9 від 06.01.2025. Разом з тим, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї обставини суду надано не було, оскільки представник позивача не заперечує той факт, що позивачу було відомо про розгляд даної адміністративної справи 04.10.2024, однак він не був присутній при її розгляді. Представник позивача не зазначає та таких доказів суду не надано, про те, зокрема, що він якимось чином попереджав відповідача про те, що він не зможе бути присутнім на розгляді справи, так само, як відсутні у матеріалах позову відомості про намір відкласти розгляд справи, бути присутнім на її розгляді. Разом з тим, жодного доказу того, що він дійсно звертався до відповідача у період з 04.10.2024 по дату направлення адвокатського запиту матеріали справи не містять та про наявність таких представник позивача не зазначає.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд вважає неповажними причини пропуску строку на подання позову.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

Враховуючи викладене, оскільки судом визнано не поважними причини пропуску строку на подання позову про оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також те, що фактично вимоги ухвали про залишення заяви без руху від 24.03.2025 позивачем не виконані, це, відповідно до ч.2 ст.123 та ч. 5 ст. 169 КАС України є підставою вважати позов неподаним та повернути його з доданими до нього документами позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Керуючись ст. 121-123, 160-161, 169, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку відмовити.

Визнати не поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на подання скарги на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Є. ЦИБУЛЬСЬКИЙ