Справа № 363/512/25
Суддя: Олійник С. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

судді Олійник С.В.,

секретаря судового засідання Онопрієнка І.О.,

представника позивача Храпійчука В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Вишгород Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Київській області, третя особа старший інспектор 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області старший сержант поліції Трюхан Богдан Олександрович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Київській області, третя особа старший інспектор 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області, старший сержант поліції Трюхан Богдан Олександрович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Київській області, третя особа старший інспектор 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області, старший сержант поліції Трюхан Б.О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач звернувся про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3892298 від 19 січня 2025 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн за те, що 19 січня 2025 року о 14 год. 48 хв. в м. Вишгород по вул. Шолуденка, 319, керував транспортним засобом VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 на 23 км/год та був позбавлений права керування Яготинським районним судом Київської області постановою від 14 березня 2024 року строком на 1 рік, чим порушив п.2.1(а) ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. У постанові не зазначено, чи вимірювач швидкості прилад TRUCAM було встановлено стаціонарно, чи в ручному режимі, не зазначено яким технічним засобом вимірювалась швидкість автомобіля і де він був встановлений. Посилається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач перевищив швидкість руху на 2-3 км/год, хоча відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості настає за перевищення більш як на 20 км/год. Позивач зазначає, його транспортний засіб було зупинено незаконно.

14 лютого 2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Головне управління Національної поліції в Київській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки посадова особа, яка винесла оспорювань постанову, не є працівником Головного управління Національної поліції в Київській області та не перебуває з ним у трудових відносинах, належним відповідачем є саме Департамент патрульної поліції. (а.с. 32-34)

27 лютого 2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що наведені позивачем порушення з боку працівників поліції є недоведеними та спростованими, позивача було зупинено у відповідності до вимог ЗУ «Про національну поліцію», позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті не на 2-3 км/год, а на 23 км/год, що зафіксовано відповідним приладом TrueCam та докази чого додані до цього відзиву. Зазначає, що відповідно до відеозапису, на якому міститься фіксація з місця події з моменту зупинення транспортного засобу позивача, його було зупинено на порушення правил дорожнього руху, в ході спілкування із поліцейським він підтвердив, що перевищив встановлене обмеження швидкості руху на даній ділянці дороги, працівником поліції виявлено факт позбавлення водія права керування транспортними засобами, що позивач підтвердив, його було ознайомлено із його правами та обов`язками та складено відповідну постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП Таким чином поліцейським не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. (а.с. 33-39)

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення штрафу Вишгородським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови інспектора 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшого сержанта поліції Трюхана Богдана Олександровича серії ЕНА №3892298 від 19.01.2025.

У відповідності до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду свого представника Храпійчука В.О.

Представник позивача Храпійчук В.О. в судовому засіданні позовну заяву підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Звернув увагу суду на те, оскаржувана постанова поліції складена за два правопорушення, а саме перевищення швидкості, що передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за більш тяжкою статтею, а саме ч. 3 ст. 126 КУпАП, однак сама зупинка працівниками поліції транспортного засобу позивача була незаконною, оскільки останній був зупинений за порушення правил дорожнього руху, тобто перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проте вказане перевищення було встановлено з порушенням правил експлуатації вимірювального прибору TruCam, оскільки інспектор тримав цей прилад в руках, і він не був стаціонарно встановлений. Вказує, що відсутні докази позбавлення права керування транспортними засобами позивача, а саме відсутня копія рішення суду, посилання на яке міститься в оскаржуваній постанові.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини та докази, на підставі яких встановлені обставини справи.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3892298 від 19.01.2025, 19.01.2025 о 14 год. 48 хв. в м. Вишгород по вул. Шолуденка, 319, керував транспортним засобом VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 на 23 км/год та був позбавлений права керування Яготинським районним судом Київської області від 14 березня 2024 року строком на 1 рік, чим порушив п.2.1(а) ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. (а.с. 13)

Відповідно до фотознімку №_r2200_0119_142817, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, та розписки про залишення транспортного засобу на місці зупинки встановлено факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 73 км/год. (а.с. 51-52)

Згідно відеозапису з місця зупинки транспортного засобу позивача вбачається, що він був зупинений працівником поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху, після зупинки ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно допустив вказане порушення, в ході спілкування зі співробітниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами постановою Яготинського районного суду Київської області від 14.03.2024. Поліцейським розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 3 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомив, натомість ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, долучення доказів, користування послугами експерта в галузі права. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що останній вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП відносно нього буде складено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП. (а.с. 40)

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог п.п. «б» п.12.9 ПДРУкраїни, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд враховує, що положення ст. 251 КУпАП закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд дійшов до наступного.

Суд встановив, що позивач, який керував автомобілем, зупинений поліцейськими за порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 12.4 перевищення швидкості руху у населеному пункті, що свідчить про наявність правових підстав стверджувати, що факт руху автомобіля VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, зі швидкістю 73 км/год у межах населеного пункту, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , 19.01.2025 у м. Вишгороді по вул. Шолуденка, 319, зі швидкістю 73 км/год. Цей факт не заперечувався ні позивачем, ні його представником.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що прилад TruCam не можна використовувати в ручному режимі (з рук), оскільки використання приладу TruCam у ручному режимі не суперечить нормам законодавства, також передбачено самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що ОСОБА_1 зупинили безпідставно, оскільки вказане твердження не знаходить свого підтвердження у наявних в матеріалах справи доказах, поліцейський пояснив, що транспортний засіб зупинено через порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачає наявність спеціального суб`єкта правопорушення, оскільки ним може бути лише особа, яка є водієм транспортного засобу та здійснює керування ним. Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення складається з альтернативно-кумулятивного діяння, яке полягає: 1) керуванні транспортним засобом та 2) керування саме особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає не тільки у тому, що особа здійснює керування транспортним засобом, але і ця особа позбавлена права керування транспортними засобами.

Інкримінований ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає саме у тому, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Суд звертає увагу, що в адміністративному позові ОСОБА_1 підтвердив факт, що саме він 19.01.2025 року здійснював керування транспортним засобом. Зазначений факт підтверджується і відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, який міститься в матеріалах справи.

Факт керування транспортним засобом є встановленим та доведеним, що відповідно встановлено першу частину діяння, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом).

Щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобами, поліцейським вказана обставина перевірена та не заперечувалась позивачем.

Поліцейський прирозгляді справи про адміністративне правопорушення дотримався вимог, встановлених, ст. 36 КУпАП та главою 22 КУпАП.

Щодо твердження позивача та представника позивача про те, що відповідачем не доведено факту позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд зазначає, що ці обставини поліцейським встановлено із вільного доступу Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме із постанови Яготинського районного суду Київської області від 14.03.2024 у справі № 382/1689/23, якою ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, починаючи з 25.03.2024. Постанова є чинною та станом на 19.01.2025 вказаний строк не закінчився, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

З урахуванням наведеного, в даному випадку слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем, на виконання вимог ст. 280 КУпАП встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, винний в їх вчиненні та підлягає адміністративній відповідальності з урахуванням і обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином судом встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП є доведеною наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд дійшов до наступного.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Посадова особа, що склала оскаржувану постанову, є працівником Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області, який в свою чергу не діє як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від його імені має право діяти Департамент патрульної поліції.

Отже, Головне управління Національної поліції у Київській області не може виступати відповідачем у вказаній справі, оскільки належним відповідачем є саме Департамент патрульної поліції.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності слід відмовити, оскільки не є належним відповідачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись 242-244, 250, 286, 329 КАС України суд,

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Київській області, третя особа старший інспектор 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області, старший сержант поліції Трюхан Богдан Олександрович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року в адміністративній справі №363/512/25, якою зупинено стягнення штрафу Вишгородським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови інспектора 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшого сержанта поліції Трюхана Богдана Олександровича серії ЕНА №3892298 від 19.01.2025.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

З урахуванням ч. 4 ст. 286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області, місцезнаходження м. Київ, вул. Володимирська, 15, ;

Третя особа: старший інспектор 1 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області, старший сержант поліції Трюхан Богдан Олександрович, адреса перебування: 08135, Київська обл., Бучанський р-н., с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 25.

Суддя С.В. Олійник