Справа № 120/15125/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2025 р. Справа № 120/15125/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Державної судової адміністрації України про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про зобов`язання вчинити дії.

У позовні заяві позивач просить зобов`язати Державну судову адміністрації України на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі № 120/9594/22 забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області бюджетними асигнуваннями за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода" для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за період із 04.10.2022 по 09.05.2023 у розмірі 548 306,64 грн.

Ухвалою від 18.11.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Відповідач правом заперечити проти позову не скористався, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Зокрема, ухвала від 18.11.2024 направлена в електронний кабінет та доставлена відповідачу 21.11.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 призначений Указом Президента №268/2020 від 07.07.2020 року "Про призначення суддів" на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області.

Наказом в.о. голови Іллінецького районного суду №59-к від 05.10.2022 року позивача увільнено від здійснення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану із збереженням місця роботи, посади та суддівської винагороди на час проходження військової служби.

З огляду на те, що ТУ Державної судової адміністрації України у Вінницькій області припинено виплату позивачу суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу, останній звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023, позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області щодо припинення нарахування та виплати суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 з 04.10.2022 року. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу з 04.10.2022 та здійснити її виплату з урахуванням уже фактично виплачених сум.

На виконання вищенаведеного судового рішення Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області позивачу відновило виплату суддівської винагороди та нарахована заборгованість суддівської винагороди з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року в розмірі 548306,64 грн.

З приводу виплати заборгованості, то Територіальне управління ДСА у Вінницькій області як розпорядник бюджетних асигнувань нижчого рівня звернулось до Державної судової адміністрації України щодо додаткового призначення фінансових ресурсів з метою виконання рішення суду.

В свою чергу представник позивача звернувся до ДСА України із заявою про забезпечення Територіального управління ДСА України у Вінницькій області бюджетними асигнуваннями за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за період із 04 жовтня 2022 р. по 09 травня 2023 р. у розмірі 548 306,64 грн. з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 у справі № 120/9594/22.

У відповідь на звернення ДСА України листом від 08.10.2024, доведеним супровідним листом від 10.10.2024 р. № 04-28/2428, повідомила, що виконання рішення суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22 має здійснюватися в порядку визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845 за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період" (а.с. 19-21).

Позивач не погоджується із відповіддю відповідача, вважає наявний факт порушення його законних прав та інтересів щодо отримання суддівської винагороди у належному та повному розмірі, тому через представника звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, порядок виплати суддівської винагороди регламентується виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що узгоджується з приписом частини другої статті 130 Конституції України, в силу якої розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

За обставин справи, на виконання рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023, позивачу нараховано суддівську винагороду з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року в розмірі 548306, 64 грн.

Проте такі кошти позивачу не виплачені з підстав того, що у боржника відсутні бюджетні асигнування на такі цілі, а виконання судових рішень на користь суддів здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання судових рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, про що позивача листом повідомило ТУ ДСА у Вінницькій області.

ДСА України, надаючи відповідь на звернення позивача вказав, що виконання рішення суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22 має здійснюватися в порядку визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 р. №845 за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період".

Оцінюючи такі доводи суд зазначає, що пунктом 1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03 серпня 2011 р. № 845 передбачено, що цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами.

Змістом частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» обумовлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з частиною другої вказаної статті стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

В свою чергу, відповідно до змісту резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 р. у справі № 120/9594/22 є рішенням немайнового характеру, так як зобов`язує Територіальне управління ДСА України у Вінницькій області вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок суддівської винагороди та передбачених законом доплат до посадового окладу стягувача починаючи із 04 жовтня 2022 р. та здійснювати її виплату останньому з урахуванням уже фактично виплачених сум.

Отже, на спірні правовідносин в частині примусового виконання рішення суду від 28 лютого 2023 у справі №120/9594/22 регламентуються нормами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаним судовим рішення із Територіального управління ДСА України у Вінницькій області жодних грошових коштів не стягувалось.

Відтак, позиція Відповідача про те, що порядок виконання вищенаведеного судового рішення у справі №120/9594/22 регламентований Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 р. та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03 серпня 2011 р. № 845 є помилковою.

Із матеріалів справи та комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суд установив, що Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №120/9594/22, який пред`явлений для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень.

Державний виконавець 21.07.2023 звернулась до суду із заявою про встановлення порядку виконання судового рішення шляхом безспірного списання суми коштів у розмірі 548306, 64 грн. на користь ОСОБА_1 з бюджетної програми.

Заява мотивована тим, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року боржником нараховано на користь стягувача суддівську винагороду з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року в розмірі 548306, 64 грн. Однак таку винагороду не виплачено з підстав того, що у боржника відсутні бюджетні асигнування на такі цілі, оскільки виконання судових рішень на користь суддів здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання судових рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Ухвалою від 03.08.2023 у справі № 120/9594/22 у задоволенні цієї заяви суд відмовив.

В подальшому, представник позивача звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду № 120/9594/22.

Ухвалою від 09.10.2023 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі №120/9594/22 задоволено, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області протягом місяця з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі №120/9594/22.

На виконання ухвали Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області подало звіт, у якому повідомлено, що з 09.05.2023 позивачу відновлено виплату суддівської винагороди та нарахована заборгованість суддівської винагороди з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року в розмірі 548306,64 грн.

Також у листі повідомлено, що Державною судовою адміністрацією України з метою виконання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів 18.08.2023 затверджено кошторис на 2023 рік за КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" в сумі 5300 грн.

Територіальне управління ДСА у Вінницькій області листом №04-27/2522 від 10.10.2023 вкотре звернулось до Державної судової адміністрації України щодо додаткового призначення фінансових ресурсів з метою виконання рішення суду.

Листом №11-13620/23 від 08.11.2023 року Державна судова адміністрація України повідомила, що асигнування, передбачені бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" повністю розподілені між апеляційними загальними, апеляційними господарськими, апеляційними адміністративними, місцевими господарськими, окружними адміністративними судами, територіальними управліннями ДСА України та ДСА України. Рішення судів, винесені на користь суддів мають виконуватись у межах передбаченого обсягу видатків за цією програмою.

Оскільки, заборгованість суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року обраховано в сумі 548306,64 грн., дефіцит бюджетних асигнувань у територіального управління (як розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня) позбавляє можливості на даний час виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року №120/9594/22, у спосіб, передбачений бюджетним законодавством України.

Ухвалою від 29.01.2024 суд прийняв поданий Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі №120/9594/22.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024 у справі №120/9594/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року - без змін.

Також ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі №120/9594/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Відмовляючи у задоволенні цієї заяви суд зазначив, що використання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області коштів, передбачених "на виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 в період з 04.10.2022 року по 09.05.2023 року у розмірі 548306, 64 грн.", не впливає на правомірність дій відповідача при виконанні судового рішення.

Суд також вказав, що згідно з пунктом 41 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня у системі ДСА України у межах загального обсягу бюджетних призначень за відповідною бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами державного бюджету здійснюється ДСА України. Перерозподіл видатків, що здійснюється відповідно до абзацу другого цього пункту та призводить до зміни обсягів видатків судів, погоджується ДСА України з Вищою радою правосуддя.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024 у справі №120/9594/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року - без змін.

Суд зазначає, що згідно із частиною четвертою статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.

Частиною третьою статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення судів, крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів.

Відповідно до пунктів 4, 7 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів: затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Частиною другою статті 4 БК України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. За правилами пункту 2 частини першої статті 7 БК України принцип збалансованості Державного бюджету, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Підпунктами 14, 15 пункту 9 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 р. №141/0/15-19, визначено, що Голова ДСА України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є ДСА України, та приймає за погодженням із Вищою радою правосуддя рішення про перерозподіл бюджетних видатків між судами, крім Верховного Суду.

Відповідно до пункту 3 Типового положення про територіальне управління ДСА України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 13 квітня 2023 р. №358/0/15-23 основним завданням територіального управління ДСА України є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих судів, крім господарських та адміністративних, з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів і забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Відтак, невиплата Позивачу суддівської винагороди в повному та належному обсязі пов`язана із діяльністю Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону України № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень.

Із урахуванням статусу Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи, Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 (справа №280/788/19) дійшов висновку про правильність рішення судів у спорі щодо виплати суддівської винагороди, яким зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагороди.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а).

Отже, вимоги до ДСА України про зобов`язання забезпечити бюджетні асигнування для здійснення видатків з виплати позивачу суддівської винагороди, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд ураховує, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому на його користь судові витрати не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Державну судову адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області бюджетними асигнуваннями за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода" для здійснення видатків з виплати присудженої рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №120/9594/22 суддівської винагороди судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за період із 04 жовтня 2022 р. по 09 травня 2023 р. у розмірі 548 306,64 грн. (п`ятсот сорок вісім тисяч триста шість гривень 64 копійки.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ); Відповідач: Державна судова адміністрація України (код ЄДРПОУ - 26255795, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601)

Повне судове рішення складено 14.04.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна