Справа № 620/16871/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/16871/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 , відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023 та у відпустці за станом здоров`я, рекомендованої довідкою ВЛК №101 від 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023 та у відпустці за станом здоров`я, рекомендованою довідкою ВЛК №101 від 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачами протиправно не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, визначена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023, а також у відпустці за станом здоров`я, рекомендованою довідкою ВЛК №101 від 27.02.2023. Перебування на лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення підтверджується відповідними довідками та випискою.

Ухвалою судді від 06.01.2025 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов, а третій особі запропоновано у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали надати пояснення по суті спору.

Ухвалою судді від 24.02.2025 процесуальний статус третьої особи в/ч НОМЕР_2 змінено та залучено до участі в справі як другого відповідача.

Ухвалою судді від 25.02.2025 у позивача витребувано додаткові докази по справі та надано 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для виконання вимог ухвали.

Відповідач 1 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що позивач не звертався до командування в/ч НОМЕР_1 із рапортами щодо виплати йому додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого пораненням, та відповідно ним не було надано підтверджуючих медичних документів щодо наявності підстав нарахування відповідної додаткової винагороди, таким чином, відповідно до Положення п.4.3. Правил №280 у позивача не виникало права на одержання зазначеної додаткової винагороди. Крім того, зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Відповідач 2 відзив на позов у встановлений строк не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач з 01.10.2022 по 04.08.2023 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , а з 05.08.2023 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком (а.с. 11).

23.08.2022 позивач, перебуваючи у службовому відрядженні, в умовах воєнного стану, під час виконання бойового завдання у Харківській області отримав травми внаслідок наїзду на міну, а саме мінно-вибухове поранення правої п`яткової кістки та акубаротравму з двобічною нейросенсорною приглуховатістю, про що в/ч НОМЕР_3 видана довідка від 07.11.2022 №727/2093 (а.с.12).

У зв`язку з отриманням тяжкого поранення позивач у період з 20.12.2022 по 20.01.2023 та з 20.02.2023 по 27.02.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні, після якого на підставі довідки військово-лікарської комісії йому рекомендовано відпустку для лікування за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів (а.с.14 зворот).

Адвокатом Мандриком В.В. в інтересах позивача було направлено заяву від 09.01.2024 на адресу відповідача 1 з вимогами, зокрема, щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період перебування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023 та на стаціонарному лікуванні у відпустці за станом здоров`я згідно із довідкою ВЛК від 27.02.2023 №101 (а.с.16-17).

Листом від 16.04.2024 відповідач 1 повідомив позивача про те, що він перебуває на військовій службі та грошовому забезпеченні в іншій військовій частині, а тому йому необхідно звернутись з рапортом та відповідними документами, які є підставами для відповідної виплати, за місцем теперішнього проходження служби та перебування на грошовому забезпеченні (а.с.18-19).

10.05.2025 адвокат Мандрик В.В. в інтересах позивача направив заяву на адресу відповідача 2 з вимогами щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168, від 28.02.2022 за період перебування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023 на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я згідно із довідкою ВЛК від 27.02.2023 №101 (а.с.19 зворот-21).

Листом від 30.05.2024 №1694/1276 відповідач 2 повідомив, що за спірні періоди позивач проходив військову службу в в/ч НОМЕР_3 , відповідно командування в/ч НОМЕР_2 не володіє інформацією з приводу того, чи нараховувалась позивачу відповідна додаткова винагорода у зв`язку з пораненням та перебуванням на стаціонарному лікуванні чи відпустці за станом здоров`я, пов`язаними з пораненням позивача за період проходження військової служби у попередніх військових частинах. Крім того зазначає, що за період проходження позивачем військової служби в в/ч НОМЕР_2 з 05.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням з 15.12.2023 по 04.01.2024 та в подальшому у відпустці за станом здоров`я після стаціонарного лікування з 05.01.2024 по 03.02.2024. За період стаціонарного лікування та відпустки за станом здоров`я після стаціонарного лікування наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 15.02.2024 №49 позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі 100 000 тисяч грн пропорційно, за відповідний період стаціонарного лікування та подальшої відпустки за станом здоров`я пов`язаного з пораненням (а.с.21 зворот-22).

Вважаючи відмову у виплаті додаткової грошової винагороди протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Наказ №260).

Пунктом 2 розділу І Наказу №260 вказано, що включає в себе грошове забезпечення, зокрема винагороди.

Відповідно до пункту 3 розділу І Наказу №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 2 розділу І Наказу №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Згідно пункту 8 розділу І Наказу №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Пунктами 8 та 9 розділу XXXIV Наказу №260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до п`ятого числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розділу XXXIV Наказу №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (далі Постанова №168) передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, підлягають особи: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини; перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Матеріалами справи підтверджується право позивача на отримання додаткової винагороди за періоди стаціонарного лікування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023.

Довідкою від 07.11.2022 №727/2093, виданою Військовою частиною НОМЕР_3 , підтверджується, що вибухова травма отримана позивачем за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, в ході виконання бойових завдань у складі підрозділу в/ч НОМЕР_3 та не пов`язана з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, не є наслідком дій, вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в засобах індивідуального захисту в Харківській області (а.с. 12).

Відповідно до довідки ВЛК від 20.01.2021 (а.с.12 зворот) та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №184 від 27.02.2023 (а.с.13 зворот-14) позивач перебував на стаціонарному лікуванні за періоди з 20.12.2022 по 20.01.2023 та з 20.02.2023 по 27.02.2023. Довідкою ВЛК від 03.05.2023 №8756 за ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до тяжких (а.с.15 зворот).

У задоволенні позовної вимоги в частині нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, рекомендованої згідно із довідкою ВЛК №101, необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано доказів перебування у зазначеній відпустці.

Щодо визначення відповідача, який повинен нарахувати та виплатити грошову винагороду, суд зазначає таке.

На даний час позивач проходить службу в в/ч НОМЕР_2 , спірну додаткову винагороду за стаціонарне лікування не отримував, що підтверджують надані докази, а пунктом 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира,

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція у спорі, що розглядається, викладена в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 по справі № 21-1465а15 та від 20.02.2016 по справі № 804/14800/14, яка в силу вимог ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для врахування судом при виборі та застосуванні правової норми.

Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх шляхом: визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди стаціонарного лікування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди стаціонарного лікування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо доводів відповідача 1 про недотримання позивачем строків звернення, суд зазначає, що ухвалою суду від 06.01.2025 позивачу поновлено процесуальний строк, підстави для відступу від вказаної правової позиції відсутні.

На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди стаціонарного лікування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за періоди стаціонарного лікування з 20.12.2022 по 20.01.2023, з 20.02.2023 по 27.02.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ).

Суддя С.В. Бородавкіна