Справа № 440/12460/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Р.І. Молодецький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Справа № 440/12460/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2025, по справі № 440/12460/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та Регіонального сервісного центру Головного сервісного центрі Міністерства внутрішніх справ в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) стосовно не встановлення ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ та не видачі відповідного посвідчення та нагрудного знака;

- скасувати рішення Регіонального сервісного центру Головного сервісного центрі Міністерства внутрішніх справ в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), викладене у листі від 13.06.2024 № 31/32 02 17 86, про відмову у визнанні ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань та сектор з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області (м. Полтава) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ» встановленого зразка пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 частково задоволено позов.

Визнано протиправною та скасовано відмову Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях у визнанні ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", викладену в листі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 13.06.2024 №31/32-02-17-С-86.

Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях прийняти, оформити та відправити необхідні документи до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для отримання та видачі посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та нагрудного знака ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення і нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" встановленого зразка.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, зокрема апелянт вказав, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років», у зв`язку з чим, зауважував, що пункт 3 частини першої статті 5 Закону № 203/98-ВР містить, зокрема, вимогу про наявність саме календарної вислуги служби в органах внутрішніх справ при обрахуванні вислуги років для отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Наказом УМВС України в Полтавській області №388о/с від 31.12.2010 підполковника міліції ОСОБА_1 (С-432998), старшого інспектора відділу соціально-гуманітарного забезпечення та роботи з ветеранами управління кадрового забезпечення УМВС, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 65 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у відставку за віком) 31.12.2010.

З 01.04.2013 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 10 ААА №186067.

22.04.2024 позивач звернулася до МВС України із заявою, в якій просила прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та повідомити назву та місцезнаходження уповноваженого структурного підрозділу МВС України, яким буде вручено посвідчення та нагрудний знак ветерана органів внутрішніх справ.

Відділ координації пенсійних питань МВС України листом від 23.05.2024 №15134/51-2024 повідомив позивача про те, що зазначену заяву надіслано за належністю для розгляду та надання відповіді до сектору з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), а також вказано про необхідність надання до сектору з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) оригіналу паспорту на фото 3х4.

Листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.06.2024 №31/32-02-17-С-86 позивачці повідомлено про те, що сектор з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) не вбачає правових підстав для встановлення їй статусу ветерана внутрішніх справ та видачі відповідного посвідчення. В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 було звільнено у відставку за віком, календарна вислуга років на день її звільнення складала 18 років 02 місяці 00 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 05 місяців 29 днів, у тому числі навчання - 02 роки 06 місяці 00 днів у Полтавському педагогічному інституті, при цьому, законодавством чітко визначено імперативну норму, що для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ обов`язковою умовою є наявність відповідної кількості календарних років вислуги саме служби, а не інших періодів навчання, роботи тощо, які враховуються при призначенні пенсії.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність МВС України та РСЦ ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідає критеріям, необхідним для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 № 203/98-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №203/98-ВР держава гарантує кожному ветерану військової служби, ветерану органів внутрішніх справ, ветерану Національної поліції, ветерану податкової міліції, ветерану державної пожежної охорони, ветерану Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерану служби цивільного захисту, ветерану Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України рівні з інтими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом, серед іншого, надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку, організації соціально-побутового обслуговування та пенсійного забезпечення відповідно до законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону №203/98-ВР передбачено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: особи з інвалідністю І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Так, з аналізу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону №203/98-ВР необхідними і достатніми умовами для визнання особи ветераном органів внутрішніх справ є:

- встановлення особі інвалідності першої чи другої групи;

- інвалідність має настати внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ;

- вислуга військової служби і служби в органах внутрішніх справ становить 20 і більше років.

Таким чином, якщо особа відповідає вищевказаним умовам та подала до Міністерства внутрішніх справ України підтверджуючі документи, то останнє зобов`язане прийняти рішення про визнання такої особи ветераном органів внутрішніх справ.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області від 31.12.2010 №388 о/с "По особовому складу" та послужного списку С-432998 вислуга років підполковника міліції ОСОБА_1 на день звільнення - 31.12.2010 становила в календарному обчислені 18 роки 02 місяці 00 дні, у пільговому обчисленні - 22 роки 05 місяців 29 днів.

З 01.04.2013 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 10 ААА №186067.

Відмова відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачі посвідчення обґрунтована твердженням про те, що для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ обов`язковою умовою є наявність відповідної кількості календарних днів вислуги саме служби, а не інших періодів навчання, роботи тощо, які враховуються призначенні пенсії.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Питання щодо обчислення вислуги років, зокрема, при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом № 2262-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).

Колегія суддів зазначає, що Закон № 2262-XII, а також Закон №203/98-ВР регулюють сферу правовідносин, що виникають, зокрема, у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Однак, Закон №203/98-ВР не містить визначення та порядку обрахунку вислуги років для встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ. Тому, при вирішенні питання про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі статті 5 Закону №203/98-ВР, зокрема стосовно визначення вислуги років, слід керуватися положеннями Закону № 2262-XII.

Колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством України не виокремлюється інший порядок обрахунку вислуги років для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі статті 5 Закону №203/98-ВР, аніж той, який застосовується для обчислення вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього ж Закону до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Такий самий порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, передбачає й пункт 2 Порядку №393.

Зазначений висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 20.07.2023 у справі № 400/968/22.

Доводи апеляційної скарги про те, що для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ обов`язковою умовою є наявність відповідної кількості календарних років вислуги (саме служби), а не інших періодів навчання, роботи тощо, які враховуються при призначенні пенсії, колегія суддів не приймає, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону №203/98-ВР не містить вимог про наявність календарної або пільгової вислуги служби для надання статусу ветерана внутрішніх справ, а містить лише вимоги про наявність вислуги служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях у визнанні ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", викладеної в листі РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 13.06.2024 №31/32-02-17-С-86.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Доводів стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту прав позивача відповідачем не наведено, а тому, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 по справі № 440/12460/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло