Справа № 160/17290/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченко А.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі питання про закриття провадження у справі №160/211/25 за позовною заявою Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу Державної екологічної інспекції України про скасування наказу,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу Державної екологічної інспекції України, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що в межах Новопільської об`єднаної територіальної громади реалізація природоохоронного законодавства, контроль за додержанням вимог екологічної безпеки, забезпечення проведення ефективних і комплексних заходів щодо охорони навколишнього природного середовища, а також досягнення узгодженості дій громадських і державних органів у цій сфері забезпечується представницьким органом місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади, утвореним нею виконавчим комітетом та відділом земельних відносин, екології, архітектури, житлово-комунального господарства та комунальної власності, проте організація роботи цих органів та їх посадових осіб не було враховано при підписанні начальником Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) наказу №112-ТП від 29.03.2024 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю) Новопільської сільської ради, хоча ця інформація є загальнодоступною і розміщена на офіційній веб-сторінці Новопільської сільської ради. Так позивачем наголошується, що у спірному наказі відповідача відсутній перелік органів виконавчої влади Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області VIII скликання, які підлягають інспектуванню, а також вид перевірки. При цьому перевірку призначено з посиланням на приписи законодавства, які свідчать про наявність повноважень на здійснення заходу державного нагляду (контролю), але не розкривають особливості проведення державного контролю за додержанням органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, тобто не обґрунтовано законом та/або іншим нормативно-правовим актом, який визначає порядок дій суб`єкта публічної влади та його посадових осіб при здійсненні перевірки позивача. Також у спірному наказі на проведення перевірки не наведено належних та обґрунтованих доводів, які б чітко окреслювали коло питань, винесених на перевірку; критерії, за якими визначено межі та підстави державного контролю за діяльністю органу місцевого самоврядування. З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою для захисту своїх прав.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
У Додатку до наказу Держекоінспекції "Про затвердження Переліку центральних органіввиконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевогосамоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році" зазанчено, що результативними показниками виконання плану, очікуваним природоохоронним ефектом є покращення екологічного стану. Забезпечення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.
- тип заходу: плановий;
- підстави для здійснення заходу: наказ Державної екологічної інспекції №159 від 05.12.2023 «Про затвердження переліку центральних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році»;
- предмет здійснення заходу: перевірка виконання органом місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Актом про відмову в проведенні перевірки від 04.04.2024 року встановлено, що з виїздом на місцезнаходження Новопільської сільської ради за адресою: вул. Садова, 46, с. Новопілля, Дніпропетровська область державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу не допущено до проведення планового заходу державного нагляду (контролю) в частині здійснення делегованих повноважень органам виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, не надано інформацію ф документи щодо виконання окремих делегованих повноважень, які розглядаються в ході інспекційної перевірки, чим вчинено перешкоди для виконання обов`язків покладених на посадових осіб, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, що є порушенням вимог ст. 20-2 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування».
Акт про відмову в проведенні перевірки від 04.04.2024 року підписано 04.04.2024 року головою Новопільської сільської ради Бондаренко О.В. з запереченнями, а саме: «розглянувши направлення, Новопільська с/р вважає дії екологічної інспекції протиправними, оскільки с/р не є суб`єктом господарювання, перевірка проводиться відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія якого не розповсюджується на органи влади, місцевого самоврядування».
Листом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу Державної екологічної інспекції України №2-2245-2 від 09.04.2024 року було розглянуто зауваження голови Новопільської сільської ради Бондаренко О.В., які викладені в акті про відмову в проведенні перевірки від 04.04.2024 року та зазначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування з питань здійснення ними делегованих повноважень органів виконавчої влади є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 року № 339, затверджено Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади. У відповідності до п, 1 зазначеного Порядку, контроль за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади (далі - контроль) покладається на відповідні місцеві держадміністрації та Раду міністрів Автономної Республіки Крим, а у випадках, передбачених законодавством, - на міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, їх територіальні органи (далі - органи, що здійснюють контроль). Пунктом 2 передбачено, що контроль здійснюється шляхом аналізу актів органів місцевого самоврядування, надання органами місцевого самоврядування інформації про виконання делегованих повноважень органів виконавчої влади, проведення перевірок діяльності виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Отже враховуючи вищевикладене, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) діяла в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та Законами України при 'здійсненні державного нагляду (контролю) за виконанням органом місцевого самоврядування делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.
Вважаючи протиправним наказ Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №112-ТП від 29.03.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 за № 1264-XII (далі - Закон № 1264-XII).
За змістом пунктів "а", "д", "е", "л" частини 1 статті 20-2 Закону № 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:
- організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про стратегічну екологічну оцінку, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та відновлення відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на відновлення; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів;
- одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб;
- надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;
- здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України.
Відповідно до п. 1, 2 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з п. п. 2 п. 4 Положення № 275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, про охорону земель, надр, про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, про охорону атмосферного повітря, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, про раціональне використання, відтворення і охорону об`єктів тваринного світу, про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів, щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов, про охорону, утримання і використання зелених насаджень, про використання, охорону і відтворення об`єктів рослинного світу, тощо.
Свої повноваження Держекоінспекція здійснює безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 275).
Наказом Державної екологічної інспекції України 24.02.2023 № 40 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі положення №40).
Пунктом 1 вказаного положення визначено, що Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Дніпропетровської та Кіровоградської областей.
Відповідно до пункту 2 розділу II Положення №40, інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог, у тому числі, законодавства про охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; раціональне використання та відтворення тваринного світу; з питань поводження з відходами.
Згідно із пунктом 3 розділу II Положення №40 Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Таким чином, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) має повноваження на проведення перевірок органів місцевого самоврядування у сфері природоохоронного законодавства щодо виконання делегованих їм повноважень.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).
Згідно із статтею 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.
Відповідно до статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами
Позивачем у справі виступає Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, яка є органом місцевого самоврядування.
Статтею 20 Закону №280/97-ВР передбачено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.
Згідно із частиною 2 статті 71 Закону №280/97-ВР органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.
Перелік делегованих повноважень, віднесених законодавцем до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, закріплено в пункті б) частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Він є вичерпним і розширенню не підлягає. При цьому наділяє правом: 1) здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів,- 3) координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; 4) погодження клопотань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів загальнодержавного значення; 5) вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом,- 7-1) здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері управління побутовими відходами; 8) підготовки висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування,- 9) організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; 10) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; 11) створення та забезпечення функціонування місцевих екологічних автоматизованих інформаційно-аналітичних систем, які є складовою мережі загальнодержавної екологічної автоматизованої інформаційно- аналітичної системи забезпечення доступу до екологічної інформації; 12) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері управління відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про управління відходами; 13) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 14) здійснення контролю за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону,- 15) надання податковим органам у строки та в порядку, встановлені Податковим кодексом України, інформації щодо власників та користувачів, у тому числі на правах оренди (суборенди), емфітевзису, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території відповідної сільської, селищної, міської ради, ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, а також іншої інформації, визначеної Податковим кодексом України. Заразом зобов`язуючи керуватися в своїй діяльності законодавством, що визначає порядок та умови державної охорони навколишнього природного середовища як сукупності природних і природно- соціальних умов та процесів, природних ресурсів, як залучених в господарський обіг, так і невикористовуваних в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси, а саме: Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством, державний нагляд (контроль) за додержанням якого належить до компетенції Держекоінспекції та її територіальних органів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 1999 р. №339 затверджено Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади.
У відповідності до п. 1 Порядку, контроль за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади (далі - контроль) покладається на відповідні місцеві держадміністрації та Раду міністрів Автономної Республіки Крим, а у випадках, передбачених законодавством, - на міністерства та іншіцентральні органи виконавчої влади. їх територіальні органи (далі - органи, що здійснюють контроль).
Згідно п. 2 Порядку, контроль здійснюється шляхом аналізу актів органів місцевого самоврядування, надання органами місцевого самоврядування інформації про виконання делегованих повноважень органів виконавчої влади, проведення перевірок діяльності виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
У відповідності до п. 5 Порядку, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, їх територіальні органи здійснюють контроль відповідно до повноважень та у порядку, визначеному законодавством.
Абзацом 2 пункту 7 та пунктом 8 Порядку визначено, що на вимогу органу, що здійснює контроль, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад мають надавати інформацію про виконання окремих делегованих повноважень.
Щодо належності цього спору до юрисдикції адміністративного суду суд зазначає таке.
Суд враховує наявність судової практики Великої Палати Верховного Суду, разом з тим зазанчає, що вона винесена з приводу правовідносин, інших, ніж у цій справі, тому до спірних правовідносин не застосовується.
Так, у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Виходячи з наведеного Велика Палата Верховного Суду не погоджується із позицією судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову про протиправність наказу щодо призначення перевірки від 10 жовтня 2016 року № 1336, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Отже, у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновки за обставин, коли контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, тому цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням.
Відступу від вказаної правової позиції не відбулось.
Натомість, як встановив суд у справі, яка розглядається, Актом про відмову в проведенні перевірки від 04.04.2024 року підтверджено, що позивач скористався правом не допустити посадових осіб Державної екологічної інспекції Придніпровського округу Державної екологічної інспекції України до проведення перевірки, а отже наказ Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №112-ТП від 29.03.2024 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю) Новопільської сільської ради вичерпав дію.
Таким чином, наказ про проведення перевірки не вичерпав свою дію, а тому може бути оскаржений в порядку адміністративного судочинства, підстав для закриття провадження у справі немає.
В обгрунтування позову позивач зазанчає, що сільська рада і орган виконавчої влади, наділений нею делегованими повноваженнями, є окремими суб`єктами владних повноважень без статусу юридичної особи з окремими функціями, повноваженнями, порядком утворення та прийняття рішень, які організаційно перебувають у структурі іншого суб`єкта владних повноважень органа місцевого самоврядування, що є юридичною особою. Водночас нормами частини другої статті 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад законодавцем включено у систему державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища й уповноважено здійснювати організаційнорозпорядчі, координаційні, консультативні, організаційно-експертні, контрольні та інші функції в галузі забезпечення екологічної безпеки, ефективного використання природних ресурсів і охорони навколишнього природного середовища. Проте контролю з боку держави підлягає лише діяльність органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади.
З цього приводу суд зазанчає, що згідно з пунктом "а" частини першої статті 20-2 Закону № 1264-XII, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.
Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» пеердбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Згідно з частиною 1 статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Отже, приймаючи наказ про проведення перевірки стосовно Новопільської сільської ради, яка є органом місцевого самоврядування, відповідач діяв у відповідності до пунктом "а" частини першої статті 20-2 Закону № 1264-XII.
При цьому, законодавство, зокрема, Закон № 1264-XII, не зобовязує відповідача вказувати перелік виконавчих органів ради, які підлягають інспектуванню.
Відтак, суд не може визнати обгрунтованим оргумент позивача, що організація роботи цих органів та їх посадових осіб не врахована при підписанні начальником Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) наказу № 112-ТП від 29.03.2024 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю) НОВОПІЛЬСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ.
З акта про відмову в проведенні перевірки від 04.04.2024 року встановлено, що з інспекторів не допущено до проведення саме планового заходу державного нагляду (контролю), отже позивачу було відомо про вид заходу.
Щодо доводів позивача про відсутність інформації, чи проводитиметься захід контролю за допомогою аналізу, експертизи, аудиту, огляду, ревізії чи в інший передбачений законом спосіб, суд зазанчає, що в наказі, який оскаржується, зазанчено, що проводитиметись перевірка.
Порядок дій суб`єкта публічної влади та його посадових осіб при здійсненні перевірки Новопільської сільської ради визанчається Законом № 1264-XII, Порядком №339 та Положенням №40.
З приводу доводів позивача про відсутність інформації щодо належних та обґрунтованих доводів, які б чітко окреслювали коло питань, винесених на перевірку; критерії, за якими визначено межі та підстави державного контролю за діяльністю органу місцевого самоврядування: проведення з мотивів та з метою захисту чи відновлення прав і свобод людини, громади, суспільства; доцільність та виключна об`єктивна необхідність надання практичної допомоги; визначення законності і обґрунтованості методів та засобів, що використовуються органом місцевого самоврядування; залучення громадськості до ухвалені суспільно важливих рішень колегіальним органом виконавчої влади; поєднання громадського і державного контролю тощо.
З цього приводу суд зазанчає, що коло питань, винесених на перевірку, вказані в оскаржуваному наказі та направленні на перевірку, а саме предмет перевірки: виконання органом місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Вказаний предмет перевірки узгоджується з положеннями частини 1 статті 20-2 Закону № 1264-XII, згідно з якими до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про стратегічну екологічну оцінку, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та відновлення відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на відновлення; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.
Щодо решти недоліків, на які вказує позивач, суд зазанчає, що законодавство не пеердбачає обовязку відповідача вказувати в наказі про проведення перервірки критерії, за якими визначено межі та підстави державного контролю за діяльністю органу місцевого самоврядування: проведення з мотивів та з метою захисту чи відновлення прав і свобод людини, громади, суспільства; доцільність та виключна об`єктивна необхідність надання практичної допомоги; визначення законності і обґрунтованості методів та засобів, що використовуються органом місцевого самоврядування; залучення громадськості до ухвалені суспільно важливих рішень колегіальним органом виконавчої влади; поєднання громадського і державного контролю тощо.
Відтак, суд не встановив обставин, що спірний акт індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень не чітко сформульований і непередбачуваний у своєму застосуванні.
Також позивач вказує, що чинним законодавством надано відповідачу право проводити перевірки органів місцевого самоврядування Новопільської об`єднаної територіальної громади у сфері природоохоронного законодавства щодо виконання делегованих їм повноважень, але виключно шляхом одержання безоплатно від них інформації, документів і матеріалів, необхідних для аналізу Держекоінспекцію Придніпровського округу актів органу місцевого самоврядування і, у разі виявлення порушень, спонукати представницький орган та його посадових осіб до оформлення цих документів у відповідність з природоохоронним законодавством, що повністю кореспондується з положеннями пунктів 1, 2, 6, 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 1999 р. N 339.
Проте, суд вважає необгрунтованими такі доводи, оскільки пункт 2 Порядку № 339 передбачає, що контроль здійснюється шляхом, зокрема, аналізу актів органів місцевого самоврядування, надання органами місцевого самоврядування інформації про виконання делегованих повноважень органів виконавчої влади, проведення перевірок діяльності виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Крім того, позивач зазанчає, що суб`єктний склад і предмет розпочатої на підставі направлення ДЕІ Придніпровського округу 2-28-22 від 01.04.2024 перевірки повинен врегульовуватися нормами пункту 2 Порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 1999 р. N 339, в поєднанні з нормами розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 15 травня 2000 року № 163-р Про порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування області делегованих повноважень виконавчої влади, зареєстрованого в Дніпропетровському обласному управлінні юстиції 29 травня 2000 року за № 85/680, у редакції розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації 11 жовтня 2021 року № Р-844/0/3-21, проте не вказує у чому полягає порушення, відтак суд не приймає цей аргумент в якості обгрунтованого.
Суд також зазанчає, що Постановою КМ України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» передбачено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні.
Аналіз вказаних приписів вказує на те, що на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю).
Виключення для мораторію на проведення планових заходів встановлені пунктом 5 вказаної постанови, яким передбачено припинити проведення планових заходів державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, крім здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо:
побутових ламп неспрямованого випромінення в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту щодо вимог до екодизайну для побутових ламп неспрямованого випромінення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 734, і Технічного регламенту щодо встановлення системи для визначення вимог з екодизайну енергоспоживчих продуктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 р. № 804;
низьковольтного електричного обладнання в частині його відповідності вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067;
обладнання в частині його відповідності вимогам Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1077;
машин та устаткування в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 62.
Отже, захід контролю, а саме планова перевірка виконання органом місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, підпадає під мораторій (припинення) проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану та не належить до переліку виключень, на які мораторій не поширюється.
Відповідач у відзиві зазначає, що постанова КМ України від 13.03.2022 р. № 303 забороняє здійснення державного нагляду відносно суб`єктів господарювання, а не органів місцевого самоврядування. Адже постанову КМУ №303 прийнято з метою зменшення навантаження на бізнес під час воєнного стану. Водночас перевірки органів місцевого самоврядування не відміняли. Контроль за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади не є тим заходом державного нагляду (контролю), в розумінні постанови КМУ №303 та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на які посилається позивач. Так, згідно ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Водночас сільська рада не є суб`єктом господарювання.
Суд не погоджується із вказаними доводами відповідача, оскільки постанова КМ України від 13.03.2022 р. № 303 не містить положень про те, що припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) саме щодо суб`єктів господарювання.
При цьому, вказано, що припинено заходи державного нагляду (контролю), яким і є перевірка, що призначена згідно з оскаржуваним наказом.
Так, в оскаржуваному наказі вказано про проведення саме заходу державного нагляду (контролю).
До того ж, статті 20-2 Закону № 1264-XII передбачає здійснення у межах компетенції саме державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства органами місцевого самоврядування.
Оскільки Постановою КМ України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» передбачено припинення проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), виключень для заходів контролю щодо органів місцевого самоврядування не встановлено, не обмежено дію мораторію виключно лише суб`єктами господарювання, на спірні правовідносини поширюється дія Постанови КМ України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану».
У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Отже, якби відповідач діяв у відповідності з Постановою КМ України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану», наказ про призначення перевірки не мав бути прийнятий, відтак, оскаржуваний наказ є протиправним.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач подав позов, як підконтрольний субєкт, а не як субєкт владних повноважень, з огляду на задоволення позову, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко